46 



som ökar godheten är det billiga pris, hwars likhet man ej lärer finna 

 på någon annan ort. Jag har förutan det jag sielf anmärkt om ungar- 

 nas skötsel, fådt derpå en beskrifning från Achmia, en liten stad i öfre 

 Egypten, hwilken är den fullkomligaste, som jag tror hit in tils någon 

 ägt. Jag skal wid tilfälle ha den äran at meddela den med Hr. Ar- 

 chiatern. 



Jag glömde en anmärkning, då jag talte om Crocodilen, hwilken 

 jag gordt til wåra Theologers tienst. Jag tienar dem med nöje; de ära 

 mine gynnare. Om Gud så behagar, at jag nånsin får tala wid dem, 

 tror jag det wi skole snart komma öfwerens om desse Ganones: a) At 

 en resa til Österlanden kan bli Theologisk, och med så stor nytta samt 

 större heder Theologisk än en til Wittenberg. b) At den, som wil bli 

 en lärd Theolog, bör resa i österlanden; och til äfwentyrs om andre 

 dylike. 



Anmärkningen är denna: 



Hiob frågar c. 14. v. 10 Kan tu draga Leviathan med en krok? 

 At han menar Grocodilen, slutar jag af det, som dageligen sker och utan 

 twifwel skedt i hans tid i Nilen, nemligen at detta glupska diur, långt 

 ifrån at man kan draga op honom med en fiskarekrok, biter af och 

 förstör all dylik fiskeredskap, som i floden utkastas. Jag fann i den, 

 hwilken jag öpnade, 2^1£ opswälgde krokar, den ena i magen, och den 

 andra fastnad i den. undre delen af den tiocka hinnan, som täcker dess 

 swalg. 



Huru är det möjeligit, at Hiob kunnat njena Hwalfisken med sin 

 Leviathan, som åtskillige förklarat honom, och nyligen en Fransk auctor, 

 som på sit språk skrifwit de 6 dagars arbeten, jämnförde med det, som 

 Hiob och David tält om Skaparens wärk. Huru, säger jag, har han 

 kunnat tala om et diur, som aldrig fanns på den ort, der han skrifvit, 

 och det på en tid, då han säkert ej hade någon Resebeskrifning öfwer 

 Grönland eller Spitsbergen. Dessförutan kommer Hiobs hela beskrifning 

 långt närmare öfwerens med Crocodilen, än med Hwalen, endast at 

 man kommer ihog, at den är skrifwen i en prunkande Orientalisk styl. 



Jnnan kort tänker jag, wil Gud, anträda resan til Palaestina at der 

 nyttja wårdagen; jag har tilräckeligen warit i Egypten, och, Gudi ware 

 lof, wäl dragit] fram min tid i detta märkwärdiga land, som borde wara 

 Gudars hemwist, om de kunde intaga et rum bland de dödelige; men 

 som blifwit dömt, jag wet intet af hwad för et ödets hårdhet, at hysa 

 Egyptier. 



Jag beder ödmiukeligen, det Hr. Archiatern täckes hugna mig med 

 några ord från dess wördade hand, hwilket kunde möta mig i Gonstan- 



