95 



1507. 



VValborne Herr Archialer och 



Riddare etc etc. 



Nådige Gynnare. 

 Ehuru jag ei haA til Alle at upwakta Walborne Herr Archiatern och 

 Riddaren och göra mig i dess nådiga åtanka ihugkommen, hyser jag 

 dock ouphörligeu all wördnad för min högsta wiUgerningsman och gör 

 mig högst (ÖrsAkrad om dess grace. Walborne Herr Archiatern och 

 Riddaren har, som Herr Archiater Back gunsligt berattar, behagat ge- 

 nomläsa mina enfaldiga tankar om den nu i Skåne grasserande boskaps- 

 siukan. Jag tycker, det den samma har mer gemenskap med illa artade 

 koppor, som ogerna kunna bringas til utslag, ån med någon slags past. 

 Likheten, som hon har med fårkåpporna i dess malignité, styrker mig i 

 min tanka. Får, som af röta i swåra koppor omkommo i Frankrike, 

 öpnade jag och fant mast samma partier i dem skadade, som jag nu 

 finner hos Boskapen. Jag hade då ei skullat dömt det många omkom- 

 mit af koppor, on) ei kopporna då warit gångbara. Besyunerligit och 

 markwardigt ar, det jag äfwen på de hårdast angrepne fåren fant de 

 har nedre kallade fliror eller fasciola hepatica uti lefren. Ehuru jag nu 

 funnit fasciola hepat: i alla siuka kreaturs gallgångar, men ei på en 

 frisk oxes hos slaktaren i Lund, kan jag dock ei så hastigt utan widare 

 prof uplösa alla motkast, man kunde inwanda mot denna hypothese an- 

 gående ordsaken til smittan. Jag ympade Boskapssiukan på et får fÖr 

 at widare styrka mig i min fattade mening. Fåret blef dödt på 7 dyg- 

 net efter ympntngsdagen. Jag fant fliror i Lefren och mast samma dehlar 

 angrepna, som woro hos boskapen skadade. Detta oagtadt wågar jag ei 

 antaga någon ny sats. föran jag hiifwit uplyst af Walborne Herr Ar- 

 chiatern och Riddaren samt Herr Archiater Backs egna tankar. Jag skall 

 med första göra et allment utdrag af de af mig observerade symptomata 

 morbi, tillika med inspectorum cadaverum historia, på det mina gynnare 

 roi deraf så mycket lättare kunna handleda mig i detta mörkret. Det 

 rUgnade mig mycket at weta ordsaken til smittan, ehuru jag måste wid- 

 gå, det jag mast efterforskar non quod facit, sed quod tollit morbum. 

 Jngen kan neka liukans smittosamhet. Men på hwad sått den föres från 

 et ställe til el annat, ar ei ännu afgiordt. Jag bar funnit inAtt pA alla 

 siuka kreaturs ryggar de hir nedre kallade warnor (o«$inii bo9uf); mon 



