98 



examineras. Effter en twifwelaktig strid lämnades de botaniska orda- 

 striderna och en från Malmö förskrifwen extra opponens, metaphysicus 

 och scepticus samt kallsint disputator, mycket enwisare än Sal: Prof. 

 Forskål framförde et wridit metaphysiskt argument. Effter en lång och 

 äfwentyrlig kamp fick jag lära, at hwar och en har sin kuse, och at 

 metaphysiquen är botaniquens hinder och all bokwets mörker, då den 

 missbrukas. Emedlertid dömer Philosophiska faculteten efter wåra prof, 

 får jag ei det sista rummet. Men Retzius*, som intet prof aflagt, skall 

 hafwa syslan, och det, som det förliudes, på Hans M. nådigsta recom: 

 Emedlertid får jag intet. Och snart sagt, wet jag ei heller, hwad jag 

 kan få här i Swerige: alla tilgångar äro tilstängda. J dag hlef jag prse- 

 senterad för Öfwerheten, mig lofwas godt, men nu börjar jag twifla på 

 löften. Det skal dock wara mit högsta nöye och fördehl, at få bestän- 

 digt wara innesluten i wanlig nåd och ständigt förblifwa 

 Wälborne Herr Archiaterns 



Ödmiukaste tienare 

 GarlsCrona d. 22 Mai Fet: Hernquist. 



1771. 

 Linn. Soc, Vol. VI: 494—4-95. 



' Hernquist utgaf som specimen Dissertatio botanica Genera Tournefortii 

 stilo reformato & botanico sistens. P. 1 (Lund 1771). 



^ Engelbert Jörlin. se Afd. I: D. 5, s. 177, not 2. 



^ Samuel Heurlin (född 1744, docent i Lund 1767, adjunkt 1774, kyrko- 

 herde i Åsheda af Växjö stift 1780, död 1835) utgaf som specimen en Diss. 

 bot. de Syngenesia (1771). 



■* Anders Jahan Retzius, Afd. I: D. 2, s. 350, not 1; han erhöll den äfven 

 af Hernquist, Heurlin Jörlin, D. Rolander och J. A. Wadström sökta botanices 

 demonstratorssysslan. 



1509. 



Wälborne Herr Archiater och 



Riddare etc. 



Nådigste Gynnare. 



Wälborne Herr Archiatern och Riddarens nådiga skrifwelse har jag 

 i dessa dar haft äran mottaga och med största wördnad genomläsa. Det 

 är mig en outsäyelig glädje at wara i Wälborne Herr Archiaterns och 

 Riddarens nådiga omtanka ännu bibehållen. Mägtigare och nådigare 

 Maecenas än Wälborne Herr Archiatern sielf har jag aldrig funnit, ei 

 heller önskat. Önskeligit woro allenast, det jag hade kunnat giöra mig 



