104 



Med förra posten hade jag bref af Hr. Landshöfdingen Winner- 

 stedt', som berättar, att Doct. Kahlmeter* blir på Bergslagens recom- 

 mendation Medicus i Fahlun. 



Linn. Soc, Vol. VII: 1—2. 



' Nils Reuterholm, se Afd. I: D. 2, s. 246. not 7. 



* I denna utförliga berättelse (Linn. Soc, Vol. VII: B— 8) omförmäles. 

 huru en enka, bosatt på gården Krutbruket i Mosas socken i Nerike, förföljdes 

 af ständiga eldsvådor eller tillbud till sådana, såväl under det hon bodde ]iå 

 sin egen gård, som sedan hon flyttat till sina i närheten boende slägtingar. 

 Under halfannat år hade ej mindre än 23 gånger elden kommit lös, ej blott i 

 hus, ladugårdar, hölador m. m., utan ock i hennes ute på gården stående tillhörig- 

 heter (såsom en chais och diverse husgerådssaker), utan att oaktadt trägen vakt- 

 hållning någon orsak härtill kunnat upptäckas. Allmänna meningen var. att 

 några tiggande lappar, som ej fått sitt pockande på bättre föda, än de erbju- 

 dits, uppfylldt, aflägsnat sig under hotelse, att gårdens egarinna -»aldrig skulle 

 få någon knut eller tak att bo under». Man hoppades dock nu, att det skulle 

 blifva slut på eldsvådorna, sedan en i Lappmarken barnafödd, men i Nerike 

 gift och bosatt kvinna kommit till den af eldsvådor förföljda, sedan hon från 

 sin moster, som var bland de förbannelsen uttalande lapparna, fått bref med 

 befallning att »giöra tillbaka, att det ei må brinna mera, eller, som andra be- 

 rätta henne hafva sagt: att upptaga Eldstenen». — Naturligt är, att äfven 

 andra gissningar voro gängse rörande orsaken till de många eldsvådorna; »som- 

 liga>, säger Hesselius, »tro den wara utkommen igenom någon arg skielm och 

 mordbränn are; andra återigen igenom någon underjordisk eld». Åter andra 

 påstodo sig hafva sett »en stor swart karl gå wid elden med en eldbrand i 

 munnen», . . . »men som sådant osar för starkt af käringeskräck, ty w^ill man 

 sådant förbijgå». 



^ Carl Gustaf Wennerstedt, född 1692, landshöfding i St. Kopparbergs 

 län 1743, president i Göta hofrätt 1755, friherre 17.59, död 1778. 



* Olof Kalmeter, se Afd. I: D. 4. s. 42. not 6. 



HILDEBRAND, HENRIG JACOB. 



Född 1707, kammarherre, minister till Frankfurt am Main och Öfver- 

 Rehnska kretsen 1737, envoye-extraordinaire till Spanien 1754—1762, hof- 

 marskalk, död 1775. 



