119 



1523. 

 Lectori 



Studiosus Jonas Holsten, jemtius, begiär mitt witnesbörd att 

 han hAr wid aeadentien, utom andra wettensicaper, äfwen studerat 

 Historiam naturalem, såsom han woro sinnad giöra nägon ansök- 

 ning wid högl. Kongl. Lappdirectionen om sin lyckas befrämjande. 



Jag har altså bort lumna denna Jonas Holsten <let sanna wits- 

 ord, at han (och nu Avelin) warit den endasta ibland alla Stu- 

 diosos Lapponicos som giort något mårkeligt framsteg uti Natu- 

 ml-historien; så att denna Flolsten redan i 2 åhr med mycken 

 lust hört mine föreläsningar uti Mineralogien, Botaniquen och Hi- 

 storia animalium, Åvium Ac. wid alla desse wiste en synnerlig 

 ähoga. att jag icke twiflar med mindre denna studiosus, utom sin 

 publiqua tiensl. warder uti de widstråckle och besynnerlige Lapp- 

 länder uptäckandes mycket som kan lända den lärda werlden till 

 nöje och fäderneslandet till nytta. Därföre finner jag mig skyldig 

 recommendera denna Holsten, såsom ett synnerligit ämne, till be- 

 nägen hogkomst af alla höga befodrare*. 



Upsala 1748 d. 9 septemb. 



Carl Linnseus 

 Arch. och ProC Ups. 



Siytli IV. rödt lack. 



Originalet i Riksarkivet bland Skrifveber till Direktionen Ofver Lappska 

 EcclesiasUk-Werket 1740—49. — Belagd med 6 öre sAirvermynta charta sigil- 

 lata och Limis egonhindiga p&akrifl: >hOrer till Jon. Uolslena witnesbArd om 

 Histor. nataralii »tudio. 



C. LionKOs.» 



■ Uenom skrifvelse af den Ii Febr. 1748 hade Ecclesiastique Wfirket i 

 Lappland fOrurdnat, att — »i Afvverwigande Ihen nytta. Lappmarks Prftsleme, 

 jåmte Uiera* hufwudgAromål med Ijappamed underwisande, skafTa kunde med 

 åtskilliga rOns »nstAllande samt berflUelsers inlemnande uni et och aimal, som 

 til widare upiysning, ån hittills igas kan, linda skulle wid OfWerliggniiifar om 

 landets fftrbåttriiig och npodlande» — »Ihe Studerande, som njuta Stipandia 

 regia och til Lrfippmarks fftrsarolingames tjänst Ämnade Iro». skulle beflita tif 

 om inhftmtande af >en Ulrlckeligara kunskap uti behöriga delar af naturkun- 

 nigheten». En af de f&rsta. som stAlde sig detta päbud till eAerråttelse, var 



