124 



eller Lappen intet råd, utan mistar ibland äfwen Renen deraf. somliga 

 pläga doch gå igenom och blifwa friska. 



3. Är Rubbi eller sårspena sjuka, hvilken begynnes med små ut- 

 slag, som sedermera blifwa större. Dock mistas eij Ren deraf, men de 

 småa kalfwarna, som dia sådana mödrar, blifwa sårmunta och kunna 

 sedan eij föda sig, hwarföre de ibland på det sättet mistas ansenligt. 



4. Är en sjukdom, som kallas Sudda tacka eller trånsjuka eller 

 mjeltsot. Denna är i bland de swåraste och så wintrar som somrar den 

 skadeligaste, öfwer hwilken klagas, at den mera tiltager än minskas och 

 skall effter Lapparnas berättelse eij waril bekant i Luleå Lappmark, förr 

 än wid pass en 12 ä 14 år här förråt. 



De teken, som wisa at en Ren är plågad af denna äro desse: han 

 begynner flåsa ganska hårdt och owanligt, får större näshol än andra 

 Renar, sperrar ut ögonen och håller dem hela långa stunden styfwa, är 

 så grym att han stångar och föser från sig med hornen hwem som 

 kommer när honom. Äter dock som en frisk Ren, men idislar intet, 

 och lägger sig offtare än andra Renar. När Lappen har sedt dessa 

 märken, wel han wist, at det är denna sjukdomen och ingen annan, och 

 som han wet, at aldrig en enda Ren, som hafft denna sjukdom har 

 blifwit frisk, så måste han, ehuru ogerna han wil döda honom, om han 

 eljest skal få något gagn af skinnet, hwilket då sjukdomen länge fått 

 plåga Renen, blir så tunt som ett papper. 



De inwärtes kännetecknen äro eij på alla lika, utan merendels någon 

 skildnad; somliga hafwa någon skum omkring hjernan och liungarne, 

 somliga intet, men alla komma de dock derutinnan öfwerens, at alla 

 inwärtes partierne äro blefne slappa och toma och mistat all fyllighet och 

 spenstighet, i bland hwilka dock mjelten tyckes hafwa mast lidit, hwilken 

 blir så slarfwig, liten och onaturlig, at han är föga lik sig. 



Emot de förra sjukdomar pläga Lapparna bruka tjära at stryka på, 

 men dermed öfwerwinnes dock eij någon af dessa sjukdomar, men har 

 den nyttan, att den hindrar oestrum rangiferinum, at hon intet får släppa 

 sina ägg uti såren, och emot den sidstnämnda eller Sudda tacka hafwa 

 de försökt Björk bark och andra bark-lag at slå uti Ren, äfwen som de 

 och som annat gement folk, eij weta utaf andra läkedomar at bruka 

 sjelfwa, då de äro sjuka, hafwa de försökt at hälla uti dem bränwin, 

 men af de många 100:de Renar, som årligen af denna sjukdom bort- 

 mistas, hwilka de dels med desse curer försökt rädda, dels lemnat för- 

 lorade, är dock eij funnit, at en enda med förenämda kunnat hjelpas. 



