126 



1528. 



Ärewördige och höglärde Hi Pastor! 

 Min gamble wän 



Aldrig har jag skrifwit til H: Pastoren med större fägnad än 

 nu, då jag får gratulera til den nåd, Gud och hans Majestät gjort 

 Eder med Luleå Pastorat. Tandera justa caussa triumphat. Man 

 arbete så mycket man vill, så är alt dock fåfängt, intil des Guds 

 egen hjelpetimma kommer. Har nu Hi Prosten wäntat länge, så 

 har han ock fått så mycket mer; Wår^ Hei-re, som gifwit detta, 

 kan ock göra Edra dagar så mycket längre, det wi alla af hiertat 

 önska; Amen. 



I bjuden nu de Majestätlige Fjällen farwäl, faren nu wäl, i 

 menlöse, täcke: fjällblommor, Andromedae, Saxifragae, Diapensiae, 

 Dryades, &-C. J fån sedan aldrig mer se dem; halsen dem ifrån mig 

 med yttersta Valete, då J resen tädan. Sanden mig några lefwande, 

 förr än flyttningen sker, ty sedermera är aldrig mer at hoppas 

 för mig; jag äger ingen lefwande fjällört i hela Trägården utom 

 Rhodiola och Sonchus Alpinus, ty förut har jag ej wetat cultivera 

 dem. Nu lämnar Hl Pastoren sitt lugn, sitt tysta Jockmock och 

 kryper ut utur skogen, på öpna werlden, där wädret brusar på 

 alla sidor, där menlösheten är fördömd och landsflycktig uti en 

 splendidior vanitas. 



Jag med Edra Wänner Arch. Bäck och Secr. Wargentin togo 

 af Eder befordran et hjerteligt nöje. Herren förläne Eder helsa och 

 långt lif, så går nu mera alt annat af sig sjelf. 



jag är Ährewördige HJ Pastorens 



nu mera Högärewördige Hr Probstens 

 ödmjuke tjenare 

 Upsala 1773 Carl Linné, 



d. 9 Novembr. 



När Hr Prosten kommer i sitt förlofwade Land Luleå, så lägg 

 an en trägård; jag skal bjuda til fylla honom med rare wäxter, 

 nembl. Sibiriske, som tåla starkare kjöld än fjällörter, hwaraf 

 jag äger et par hundrade i trägården, och dessutom fick i som- 



