138 



Hwarföre min princeps frågade mig så hårdt och så noga, hwad 

 dag och tima iag skulle gifta mig, då iag war sidst uti Upsala, war det 

 för att eij fråga efter mig på hela 2^ månaderne? neij wisserl. icke. 

 Säg då, hwad det war, och tro det ingen i wärlden är så upprigtigt och 

 fuUkomligen principis tienare som 



C. Hårleman. 



Linn. Soc, Vol. VI: 270—271. 



' Det framgår af detta bref, alt Linné redan så tidigt som 1748 hyst 

 planer på artificiell produktion af äkta pärlor, antagligen pä det sätt, som i 

 hans senare skrifna och i Afd. I: D., s. 32 meddelade »promemoria» angifves, äf- 

 vensom att någon belöning skulle honom härför tilldelas. Delta skedde emel- 

 lertid först 1762. Se vidare härom Th. M. Fries, Linné, lefnadsleckning. 

 D. 2, s. 380—384. 



1537. 



Stockh: d. 28 Julij 1748. 



Jag hörer med särdeles fägnad huru mycket wår Botanique och 

 wår käre Historia Naturalis dageligen tillager och hwad framsteg wår 

 ungdom der uti görer under min Principis anförande. Sålunda måste 

 ändteligen mörckret förswinna och det lius åter uppstiga, wij här till dags 

 till wår stora blygd måst ibland oss sakna. Men, min egen Princeps, 

 tillåt mig det iag i gammalt tromål måst bekänna, att iag tror wara en 

 giörlighet att, med en sådan wägwisare som lyckan oss beskärt, uti 

 Eder, komma till samma måhl utan att införa någon nyhet, som dehls 

 stöter, dels uppwäcker för mycken afwund. 



Stötte äro många af^ wåre bäste wänner igenom antagande af en 

 drägt samt ett nytt lefnadzsätt, som afwänder ungdommens sinnen ifrån 

 all annan lydnad och förelagande; afwundsiuka måste månge wara, då 

 de se en lära uppstiga med så mycket braskande och sådant gny, att 

 deras stillare fÖrehafwande därigenom förlorar alt des liud^. De, som 

 eij äro rörde af någontera af desse, roa sig innerligen att igenom sakens 

 så högt spennande få hoppas, det han som ett mode, då det kommit 

 till des öfwersta spets, åter måst af sig sielf förfalla. Jag, som har god 

 mage och kan äta all slagz mat, finner wähl, att swartsiukan har största 

 andehlen uti alle de omdömmen, som fällas, men som iag är ömast 

 om sielfwa saken, ty tror iag, ätt eij något bör göras, som må kunna 



