144 



1541. 



Slockh: d. 17 X^ 1750. 



Under wistandet hoos min Son i Upsala föreställe iag, af hwad 

 fölgd det skulle wara, att han i dess Skånska resa eij allenast intet för- 

 dömt det landzfördärfwande swedjandet, utan och emot bättre wett och 

 samwete förswarat och gillat det samma. Mig låfwades och, att det för 

 dess egen och wetenskapens heder skulle blifwa ändradt, och det innan 

 Konungens så starka som hälsosamma förbud emot en sådan skadelig 

 och oförnuftig medfart hunne utkomma, men som sådant eij skedt och 

 iag icke eller uti mine bref, som nu öfwer min resa äro under trycket, 

 kan hafwa händren så fria att fördömma, hwad den wittre Linnaeus 

 gillar, innan iag wederlagt hans påstående, beder iag, att det eij illa 

 upptages, att iag på alt upptänkeligit sätt söker att afwärja den olycka 

 wårt land förestår, i fall swedjandet igenom en så betydande mans satz 

 skulle winna wijdare krafter. Jag anser det eij som ett pännkrig, utan 

 som ett, som bör decidera om wår wählfärd; då säkerligen man eij bin- 

 der sig wid inskränkte och eij nog betydande ord'. 



Förlåt mig, Fäderneslandets wähl är här på ena sijdan och min 

 wäns namn på den andra, iag bör eij wara twehugse, om hwilcken- 

 dera iag af dem bör tiena. Jag är icke dess mindre en om sånen 

 öhmande Fader 



G. Hårleman. 



Jag will nu påminna, att det allena hörer en stor man rätteligen 

 till att töras säija iag har fehlat; ett fä och en klenmodig kan eij hafwa 

 så höga tankar. 



Utanskrift: 



A Monsieur 

 Monsieur Linnoeus 

 Archiatre du Roy et professeur 

 en Botanique a Upsala. 



Linn. Soc, Vol: VI: 278-279. 



' Om den kortvariga misshällighet, som uppkom mellan Linnk och Hår- 

 leman med anledning af hvad den förre i sin Skånska resa nämnt om sved- 

 jandet i Småland, se bref 280 (Afd. I: D. 2, s. 165—167, not 3—4). 



