166 



han bekiände at de woro starcka; men at han woro dermed icke hulpen 

 och uti discoursen undföll det honom, at iag torde kanskie willia mehra 

 favorisera Melander och Frondin', än hans wänner som protegerat honom. 

 Är det icke möijeligit, at en gång för alla afhielpa Min Sons nagel- 

 plåga? Wid Midsommarstiden ärnar han börja ridCuren. Jag wille 

 önska, at han icke flänger, ty jemnt ridande är nyttig, ifrigt ridande 

 uphitzar bloden. H. Archiaterns alfwarsamma förmahningar torde giöra 

 honom mehra acktsam än mina. Jag har den ähran med upricktigaste 

 wänskap at wara 



Wälborne H. Archiatern och Riddarens 



trognaste tienare 

 I. Höpkenn. 



Linn. Soc, Vol. VII: 76-77. Tryckt i Skrifter, D. % s. 16—17. 



^ Olof Ingelson Rabenius, se Afd. I: D. 5, s. 195. not 8. Denne, som var 

 universitetets ombudsman, hade förklarat sig villig att själf gifva arfvoden åt 

 sina vikarier, då han var förhindrad att fullgöra sin syssla, dock mot tillök- 

 ning i sin lön. Konsistoriet hade gått in härpä, men Höpken motsatte sig 

 detta och bestämde i stället, att ombudsmannen skulle erhålla en viss procent 

 för h varje viktigare rättegångsmål. 



* Jonas Meldercreutz, se Afd. I: D. 2, s. 164-, not 1. 



* Berge Frondin, se Afd. I: D. 4, s. 49, not 8. 



1561. 



Wälborne H. Archiater. 



H. Archiaterns skrifwelse af d. 12 hujus har iag hafift den ähran 

 at erhålla och tackar H. Archiatern för meddehlandet af den märckwär- 

 diga observation om Théets fortplantande här i Swerige. Densamma 

 blir af en stor nytta at afskaffa det öfwerflödiga bruck, ty elliest före- 

 ställer iag mig, at det Théet, som kommer ifrån Ghina, blir altid det 

 begiärligaste, emedan det kommer långwäga hit. Det allmänna tycket 

 är deruti besynnerligit och kan icke förändras. 



Jag nämner ingenting om tiden till min ankomst till Upsala. Min 

 rätta tid blir den, när man ledz wid at wänta mig fåfängt. Jag älskar 

 intet ceremonier och complimenter, som iag gierna lemnar åth dem. 



