170 



H. Archiatern och Riddaren på det förbindligaste för dess Nyårsönskan, 

 och för dess beständiga wänskap. 



Den högste wälsigne H. Archiatern och Riddaren deremot i detta 

 och många påföUiande åhr med fullkombhg hälsa och all sielfbegiärlig 

 förnöijelse, och fast lag icke mehra i tillstånd at kunna tiena H. Archia- 

 tern och Riddaren, så blir min zele för dess wälstånd altid lika brin- 

 nande. 



Med särdehles wänskap har iag den ähran at förblifwa 

 Wälborne H. Archiatern och Riddarens 



hörsamma tienare 



A: J: v: Höpkenn. 



Stockholm d. 2 Jan: 

 1766. 



Linn. Soc, Vol. VII: 88—89. 



1566. 

 Wälborne H. Archiater och Riddare 



H. Archiaterns högtährade af d. 1 i denna månad har warit mig i 

 många afseenden kiärkommit. Uti denna tiden heter det; Tempora si 

 ftierint nuhila, solus eris^. Hwaruppå iag desse åhren hafft en öfwer- 

 tygande förfahrenhet och mast af dem, iag minst förtient af. Men der- 

 öfwer grämer iag mig icke, så länge iag får behålla deras wänskap och 

 åtancka, som lysa af så stora förtienster af egenskaper, som H. Archia- 

 tern giör. För min skuld, för Rikets och wettenskapernes heder önskar 

 iag och af upricktigaste hierta, det täcktes den Stora Guden uti många 

 åhr uppehålla H. Archiatern och förunna H. Archiatern all sielfbegiärlig 

 förnöijelse lycka, Irefnad och wälsignelse. Jemte denna min hierteliga 

 önskan innesluter iag mig alt framgent uti dess wärda och oskattbara 

 wänskap och har den ähran med fullkombligaste estime at framhärda, 



Wälborne H. Archiatern och Riddarens 



hörsamma tienare 

 A. I. v. Höpken. 

 Skenninge och Ulfåsa 



d. 7 Jan: 1767, 



Linn. Soc, Vol. VII: 90. Tryckt i Skrifter, D. 2. s. 18—19. 



' OviDius, Tristium Lib. I: ix. v. 6. 



