175 



har ifwen af Professor Gatterer* ati Göttingen blifwit till historien läm- 

 pad. Sanningar qwftQas och förfftlliaa för en tid, men triogia äg doek 

 fram och blifwa beståndande. 



Med särdeles estiroe bar iag den ähran at wara 



Wälbome H. Archiaterns och Riddarens 



tillgifnaste trogna 

 tienare 

 J. Höpkenn. 

 Schennmge och Ulflba 

 d. 20 Martz 1768. 



Linn. Soc. Vol. VU: 97—98. Tryckt i Skrifter, D. J, s. 93-13. 



' JoBAini Christoph GAirniBR. fOdd 1737, profenor i historia vid nnitrer- 

 iiitetet i Göttingen, död 1799. 



1571. 



Wälbome H. Arcbiater och Riddare! 



Den HOgste och Nidiga Guden gifwe H. Archiatern och Riddaren 

 så många fOmöijeliga stunder och glada dagar i detta och många påföl- 

 liaode åhr, som i detta lifwet kunna ttliralla menniskior, önskar iag af 

 et upricktigt och tillgifwit hierta. H. Archiaterns högtährade skrifwelse 

 af d. 1 hujus har want mig så mycket mehra kiärkommen, som iag 

 deraf lörmärkt, det H. Archiatern behåller mig uti sitt minne och uti 

 sin wårda wänskap. Mit hiertelag för H. Archiatern förtienar ock den- 

 samoia. Jag längtar till Upeala, dock icke för Upsala skuld, utan blott, 

 att äga det nöijet at ännu få tahla med H. Archiatern och nyttia deii 

 upbyggeliga underwisningar, hwilka äro numehra för mig långt interes* 

 santare, än alla de rörelser stora werlden föreställer, och hwarigenom 

 man blir öfwertygad, at den största lycksalighet är at kunna säga åMt 

 ^t latuit. Jag för min dehl will aldrig ombyta mit näruarande tillstånd 

 och finner långt roligare stå uti en wrå på parterren, än synas på th«> 

 atren. 



När H. Arcbiaten har ledigare stunder, utbreder iag mig at af 

 H. Archiatern få höra något nytt oeh märckwärdigt uti den lärda 

 werlden. 



