181 



IHHE, JOHAN. 



Född 1707, skytteansk profeasor i Upsala, kuulirid* titel, dM 1780; gtti 

 med (Viherriniun Sara Cba»i.otta BiucnK, fOdd 1714, dAd den 17 teptenlMr 1758. 



1579. 



Högädle och VVälborne H^ Cancellieråd 



Så bedröfweligen som oförmodeligen kom HT Professor Aiiri- 

 villius i går att notiticera oss sal. Fru Friherrinans frånfälle. Jag 

 tillstår, att ingen ting i all min dag så altererat mig; hälst som 

 jag knapt spordt at sal. Fru Friherriiian warit siuk. 



Jag finner här af ock nogsamt, huru ett så sensibelt dödzfall 

 intet annat kan än på det aldra högsta röra en så öm maka, 

 soro äfwen där igenom blifwer fördiupad ifrån sine wicktige giöre- 

 mål, och nödsakad att beswära sig med de omsorger af famille, 

 hwar ifrån han tiilförene warit entledigad. 



Jag har nogsamt märkt, huru W. Cancellierådet ifrån sin se- 

 naste siukdom, ej aldeles fåt igen förra humeuret, till tekn at 

 något blefwit quar; fruktar altså, at en sådan stöt, som år den 

 hårdaste i wår lefnad, intet annat kan, än rota sig i en prtepa- 

 rerad jord. Gud afwände en sådan olycka för denna Academien, 

 som lyser af H'. Cancellierådets glänts. 



jag borde bedia HT Cancellierådet med tolamod taga denna 

 sorgeo, såsom en christen bör; men huru kan jag uptända dens 

 fakla, af hwilken jag så ofta länt mitt lilla Hus: Det är lätt att 

 hantera andras sår, men ej så sine egne. HT Clancellierådet täckes 

 icke (Örgiäta wårt fåfänga lefnads lop; wår tid som framfarit är 

 ju ej annat, då wij se oss tillbaka, än en dröm. Den som kom- 

 mer blifwer wähl sämbre; hwad båtnad är för oss att wij länge 

 så ligga och dröma; hwem beklagar, att han ej fått ligga i sin 

 dröm längst. Wåra makar och barn och alt åro ett lån af Gud, 

 och ej wåra egne; han som lånt oss har nltt att taga det tillbuka. 

 då honom täckes, och wij böra ej beklaga att wij fåt nyttia lånet. 

 Men demonstrationer giöi^ ej stort, då btertat talar annat och 



