24 



De levende Væseners Legemsbeskaffenhed i Almindelighed. 



til en fast Legemsdel og med den anden til en bevægelig, vil en- 

 hver af dens Sammentrækninger bevirke, at den sidste bliver til- 

 trukket, sat i Bevægelse. 



Jeg skal vise Dem et saare simpelt Forsøg, som stiller Dem 

 denne Kendsgærning meget klart for Øje. Vi have her en Muskel 

 taget af en nylig død Frø. Muskelen er gjort fast ved den ene 

 Ende, den anden bærer en Traad, som gaar over en Tridse og 

 holdes udspændt ved en Modvægt (Fig. 11). Den mindste Bevægelse 

 af Muskelen M. meddeler sig til en lang Viser, der er befæstet til 

 Tridsens Axe. Det Hele er fuldstændig ubevægeligt, indtil jeg ved 



Hjælp af to Traade, - og +, 

 leder en Strøm fra et elek- 

 trisk Batteri gennem Musk- 

 len og derved pirrer den; 

 den forkorter sig strax, træk- 

 ker sig sammen, som Fysi- 

 ologerne sige, og Naalen sæt- 

 ter sig øjeblikkelig i Bevæ- 

 gelse men falder tilbage i 

 sin tidligere Stilling, saa snart 

 Pirricgen ophører. 



Det som her sker med 

 Frømuskelen vilde ogsaa finde 

 Sted, hvis Muskelen tilhørte 

 et hvilket som helst andet Dyr, Fugl, Insekt, Snegl, kun med Af- 

 vigelser af underordnet Betydning. De faste Stykker og de Dele, 

 som kunne trække sig sammen, ere hos de forskellige Dyr ordnede 

 saaledes i Forhold til hverandre, at enhver Bevægelse, som Dyret 

 udfører, er et Resultat af deres Samvirken. 



Redskabet for den vilkaarlige Bevægelse staar imidlertid, som 

 vi allerede have hørt, under Villiens Herredømme. Paa den anden 

 Side fremkommer Villiesytringen ofte som Resultat af en ydre Paa- 

 virkning, der pirrer Følsomheden. Disse vigtige Evner have et be- 

 tydeligt Apparat til deres Tjeneste, og dette Apparat kaldes Nerve- 

 systemet, N. 



Fig. 11. Apparat til at vise, hvorledes 



Musklen M bliver kortere og tykkere ved 



elektrisk Irritation enten af Musklen selv 



eller af Nerven N. 



