44 



Huden. 



Kærnelegeme. I Forbigaaende være det sagt, at i mange Arter 

 af Celler er Indholdet halvflydende, og den beklædende Hinde, som 

 kun er en Fortsættelse af Cellemassen, adskiller sig ikke fra det 



Øvrige, af hvilken Grund Tilstedeværel- 

 ^■^BHflÉ l^tfl sen a ^ denne Hinde ikke har stor Be- 



tydning. Ganske anderledes forholder 

 det sig med Kærnen som aldrig mang- 

 ler, i det Mindste ikke i de endnu 

 unge Celler. 



I Overhudens overfladiske Lag, 

 som kaldes Hornlaget, forsvinder 

 Væsken i Cellelegemerne, og idet deres 

 Højdeudstrækning formindskes lidt 

 efter lidt, blive de yderst paa Over- 

 fladen til smaa tørre Skæl, som falde 

 af under Form af et umærkeligt Støv 

 (Fig. 33). Hos Mennesket have Over- 

 hudens Celler i Slimlaget omtrent 

 O mm ,01 i Højde og O mm ,005 i Bredde; 

 i Hornlaget have de i Gennemsnit 

 næppe mere end O mm ,005 i Tykkelse med O mm ,025 i Fladeudstræk- 

 ning. Kærnen er omtrent O mm ,00o i Gennemsnit. Alle disse Rum- 

 forhold kunne imidlertid 

 variere meget, næsten ind- 

 til det Dobbelte af de an- 

 givne Størrelser. I Øvrigt 

 har jeg kun dvælet saa 

 længe derved for at vænne 

 Dem til Forestillingen om 

 Cellerne og deres Natur. 

 Som jeg allerede har 

 sagt Dem, dannes Over- 

 hudens Celler bestandig paany. Dersom De imidlertid spurgte mig, 

 hvorledes de da dannes, vilde jeg komme meget i Forlegenhed 

 med Svaret. Cellernes Tilbliven er et af de mest uopklarede 



Fig. 32. Gennemsnit af Huden 

 (250 Gange forstørret), der vi- 

 ser Overhudscellernes forskellige 

 Former fra Slimlaget, som be- 

 klæder Papillerne, til Overfladen. 



Fig. 33. Meget forstørrede Overhudsceller. 



A Unge Celler fra det dybe Lag; de ere fyldte 



med Væske, i dem ses Kærne og Kærnelegeme. 



B Gamle Celler fra de overfladiske Lag, der ere 



flade med næsten ukendelig Kærne. 



