Huden. 



51 





Steder, som f. Ex. i Ansigtet, blive de ogsaa af sig selv tykkere 



med Alderen. Men man maa ikke tro, at Skæget, som kommer 



frem paa Hagen, dannes af nye Haar; det har allerede existeret 



hos Barnet som fine Dun, og hos den Voxne er kun hvert enkelt 



Skæghaar blevet tykkere og større. Man 



har set Mennesker hos hvem Dundækket 



saaledes var blevet tykt og grovt over 



hele Legemet; der forevistes nylig overalt 



nogle Individer af den Art under Navn af 



Hundemennesker. De vare laadne over 



det Hele, skøndt de i Virkeligheden ikke 



havde et eneste Haar udover, hvad andre 



Dødelige besidde. 



Naar man trækker et Haar ud, skyder 

 der et nyt frem (Fig. 40), idet Haarsækken 

 vedbliver at danne Celler; man kan der- 

 for aldrig udrydde Haarene ved at trække 

 dem ud (Epilation). Hos mange Dyr falde 

 Haarene ud af sig selv, de fældes; der- 

 paa komme de frem igen, henad Vinteren 

 i Regelen i tykkere og længere Skikkelse. 

 Vi ville senere komme til at tale om den 

 Anvendelse, som visse Arter af Haar finde 

 i Industrien. 



Haaret er et levende Legeme, i det 

 Mindste paa et stort Stykke af dets Længde. 

 Naar det bliver hvidt paa naturlig Maade, 

 af Alderdom — det kan i øvrigt ogsaa 

 undertiden ske hos Unge — taber den op- 

 rindelige Farve sig altid først ude i Spid- 

 sen. Denne Omdannelse karakteriseres derved, at man da finder 

 Luft i Haarets Barkdel. 



Til hvert Haar hører en lille Kirtel, med hvilket Navn man 

 i Anatomien betegner saadanne Organer, som danne eller af- 

 sondre — det er den fastslaaede Benævnelse — flydende Stoffer 



Fig. 39. Haaret og den 

 haarbærende Follikels Byg- 

 ning (50Gange Forstørrelse). 

 a) Haarets Stilk, b) Roden, 

 c) Papillen, d) Fedtkirtler- 

 nes Udførselsgange. é) Læ- 

 derhuden, f) Overhuden. 



