52 



Huden. 



af forskellig Art. Haarets Kirtel, den saakaldte Fedtkirtel (Fig. 

 37 b og 39 d) afsondrer en olieagtig Væske, som tjener til at bevare 

 Haarets Bøjelighed. Dette Fedtstof er som en Art Salve for 

 Huden og bevirker, at den ikke kan blive gennem- 

 vaad; men paa de to Steder af vort Legeme, hvor 

 der hverken er Haar eller Fedtkirtler, Fodsaalen 

 og den indvendige Haandflade, kan Huden suge 

 Vand til sig og svulme op, hvilket De sikkert Alle 

 have set ved Badning. 



Det hænder temmelig hyppigt, at disse smaa 

 Kirtler blive betændte, hvorved deres Udførsels- 

 gang — det Rør gjennem hvilket Fedtstoffet gydes 

 ud over Haarene — tilstoppes, saa at Afsondrings- 

 produktet ophobes i større eller mindre Mængde 

 bagved Forhindringen. Der kan da opstaa mer 

 eller mindre betydelige Hævelser, Svulster som de 

 kaldes i det medicinske Sprog. Dette er Oprindel- 

 sen til Akneknuderne og til de Svulster, der 

 ere saa hyppige i den haarbedækkede Del af Hovedet. 

 Et andet Tilbehør til Haaret er en lille Muskel (Fig. 41), som 

 med den ene Ende sidder fast i Huden, med den anden i den 



dybest liggende Del af Haaret. 

 Naar denne Muskel trækker sig 

 sammen, retter den Haaret op, hvil- 

 ket giver Huden et særegent knopret 

 Udseende, som er kendt under Nav- 

 net Gaasehud. Dette bevirkes 

 enten ved Kuldefornemmelse eller 

 ved hæftig Sindsbevægelse f. Ex. 

 Skræk; denne Tilstand kaldes Hor- 

 ripilation (af horror, Rædsel, 

 pilum, Haar), man siger i daglig 

 Tale, at „Haarene rejse sig paa Hovedet". Haarene kunne have 

 meget forskellig Form hos et og samme Dyr paa de forskellige 

 Steder af dets Legeme, og man finder endnu større Variation, naar 



Fig. 40. Et nyt 

 Haar, der skyder 

 frem efter at det 

 gamle er rykket 

 ud (50GangeFor- 

 størrelse). 

 a) Papillen. 



\*-A 



^^m** 



Fig. 41. Gennemsnit af Huden fra 



den behaarede Del af Hovedet. 



c) Haarmuskelen. 



