Skelettet. 63 



Underkæben bestaar af en eneste Knogle besat med Tænder; 

 som jeg senere skal forklare Dem nærmere, bevæger den sig imod 

 en af Hjærneskallens Knogler, Tindingebenet, som den staar i For- 

 bindelse med ved et Led. Tindingebenet, som fylder Rummet 

 mellem Issehvirvelen og Pandehvirvelen, bestaar af et Skælparti 

 (Fig. 55) og et Stykke, som man paa Grund af dets overordentlige 

 Haardhed benævner Fj æld del en (Fig. 53); de vigtigste Partiet af 

 Høreorganet have Plads i Fjælddelens Indre. De forbavses maaske 

 ved at høre mig beskrive et af Hjærneskallens Ben under Et med 

 Underkæben, alene fordi det staar i Forbindelse med denne ved et 

 Led, medens de Anatomer, der alene beskæftige sig med Mennesket, 

 beskrive det helt for sig. Det kommer imidlertid deraf, at der hos 

 de Hvirveldyr, som ikke er Pattedyr, særlig hos Krybdyrene, ganske 

 tydelig er et nærmere Forhold imellem Tindingebenene og Under- 

 kæben. Jeg vil her vise Dem, hvorledes man gaar frem, naar man 

 anvender den sammenlignende Anatomis Methode. 



Denne Videnskab, der er af saa overordentlig stor Betydning, analogier og 



Homologier. 



lader sig ikke nøje med det ene Formaal at kende og beskrive de 

 Organer, som hos de forskellige Dyr ere nødvendige for at fyldest- 

 gjøre Livsvirksomhedens forskellige Krav, eller som det hedder 

 med det fysiologiske Udtryk, udføre Livets Funktioner. Den 

 sammenlignende Anatomi søger at udfinde det indbyrdes Forhold 

 mellem de forskellige Organer, den sammenligner dem med hin- 

 anden, idet den anstiller Undersøgelser som gaa i to Retninger. 

 For det Første sammenligner den det enkelte Organ hos de for- 

 skellige Dyr og påaviser f. Ex. at Fuglens Vinge, Finnen hos Fiskene 

 og Pattedyrets Pote er et og samme Organ, der kun er blevet om- 

 dannet i sine underordnede Væsensmærker; denne Retning kaldes 

 Studiet af Analogierne (af d. gr. Ord analogos, i Følge Regelen). 

 Den anden Opgave bestaar i at sammenligne de tilsyneladende 

 forskellige Organer hos det samme Dyr og paavise Lighederne i 

 deres Grundanlæg. Det gjorde vi f. Ex. ved vor Sammenligning af 

 Neglen og Haaret, ligesom ogsaa da vi, hvad der var ulige vanske- 

 ligere, erkendte Hjærneskallens forskellige Knoglestykker som om- 

 dannede Hvirvler. Dette er Læren om Homologierne (af d. gr. 



