76 



Skelettet. 



Knoglernes 

 Sygdomme. 



som tilsidst fører til, at Brud enderne voxe virkeligt sammen, medens 

 den foreløbige Cailus igen opløses (Fig. 72); i simple Tilfælde er 

 det efter nogen Tids Forløb vanskeligt at kende Stedet hvor 

 Bruddet har været, selv om man holder Knoglen i Haanden. 



Ere Vilkaarene mindre gunstige, saa at man ikke har kunnet 

 faa Brudenderne til at passe sammen i den rette Stilling, danner 

 der sig en saakaldet uregelmæssig Cailus, 

 hvilket kan medføre mere eller mindre betyde- /' ^ 



lige Vanskabtheder (Fig. 73). 



Knoglerne blive ofte syge, uden at der er 

 tilføjet dem Overlast udefra. Betændelse i 



Fig. 71. Foreløbig 

 Callusdannelse (Gennem- 

 snit af Knoglen). 



Fig. 72. Gammelt Brud 

 helet med blivende Cai- 

 lus (Gennemsnit af 

 Knoglen). 



Fig. 73. Gammelt Brud 



af Laarben helet med 



uregelmæssig Callus. 



Knoglerne kaldes O s te i tis, endnu hyppigere optræder Benhinde- 

 betændelse, Per i o stitis, og disse to Sygdomme findes ogsaa ofte 

 samtidig. Naar Benbetændelsen medfører en delvis og fremad- 

 skridende Bortdøen af Knoglen, kaldes den Caries, Benedder, 

 naar derimod en betydelig Del af Knoglen paa én Gang dør bort. 

 kaldes Sygdommen Nekrose (af d. gr. Ord nekros, død) og de 

 døde Knoglestykker Sekvestre. Disse Stykker holdes ofte længe 

 tilbage (Fig. 74) paa deres Plads, saa at man er nødt til at skære 



