100 Forfløjeisen. 



man møder det; det kan ikke nytte at søge det overalt eller be- 

 standig at ville finde en bestemt Tanke, en forudlagt Plan. 



Herom kan der nu være forskellige Meninger, men man har 

 imidlertid, som De ville faa at se, benyttet Forskellighederne i 

 Tandformen som Hjælpemiddel ved Klasseinddelingen af Patte- 

 dyrene. 

 Tygning. \{ h ave nu beskrevet den vigtigste Del af det Redskab hvor- 



med man tygger; denne Handling, der hvad Enkelthederne angaar 

 foregaar paa temmelig forskellig Maade, er nødvendig for næsten 

 alle Pattedyrs Ernæring. 



Fødemidlerne, som hakkes eller knuses af Tænderne, bringes 

 hen under dem og føres omkring i Munden af Tungen, et kødet 

 Organ af varierende Form og Størrelse; den bestaar af talrige 

 Muskler som udgaa dels fra en Knogle kaldet Tungebenet, der 

 ligger lige over Strubehovedet, dels fra Underkæben. Vi komme 

 senere til at beskrive den udførligt, og jeg skal derfor her nøjes 

 med at nævne den i Forbigaaende. Tungen understøttes i sin 

 Virksomhed af Spyttet, som jeg strax skal komme tilbage til. Naar 

 Næringsmidlerne ere blevne til en Slags Grød, føres de bagud i 

 Munden forbi to Par kødede Buer, et Par paa hver Side, som man 

 let kan se, naar man lukker Munden højt op og betragter dens 

 Indre i et Spejl. Disse to Buer, Ganebuerne, begrænse Svælg- 

 porten, 

 synkningen. §aa langt har Villien fuldt Herredømme over Fødemidlerne. 



Vi kunne føre dem omkring i hele Munden, skille os af med dem 

 ved at spytte dem ud, eller ogsaa bestemme os til at synke dem. 

 Men have de en Gang passeret Svælgporten, er deres Bestemmelse 

 afgjort. Næringsmidlerne, som efter Tygningen have antaget Skik- 

 kelse af en rund Klump, kunne efter at være kommet forbi Gane- 

 buerne ikke mere bringes til at vende tilbage til Munden, de fort- 

 sætte ustandseligt deres Vej ned imod de Organer, hvis Opgave 

 det er at underkaste dem den endelige Behandling. Her træffe vi 

 altsaa det første Exempel paa Bevægelser, der staa udenfor Villiens 

 Herredømme. Næsten alle de Bevægelser, der ere nødvendige til 

 at udføre de for Dyrets Liv uundværligst« Handlinger, høre til 



