Fordøjelsen. 



103 



Jeg skal ikke her gaa ind paa den Omdannelse i Form, som 

 Fordøjelsesapparatet undergaar hos forskellige Pattedyr, især hos 

 Drøvtyggerne som Hjorten og Kamelen, men kun gøre Dem 

 opmærksom paa at dets Længde og Omfang varierer efter de Føde- 

 midler, det skal optage. Jo rigere Føden er paa dyriske Stoffer, 

 paa Kød, som er det Fødemiddel 

 der lettest lader sig fordøje, de- 

 sto kortere og mindre omfangs- 

 rig er ogsaa Fordøjelseskanalen. 

 De have Beviset herpaa naar jeg 

 anfører som Exempel, at Kattens 

 hele Fordøjelseskanal kun er tre 

 eller fire Gange saa lang som 

 dens Legeme, medens Fordøjelses- 

 kanalen hos Faaret omtrent er 

 28 Gange saa lang som Legemet. 

 Mennesket, som lever af blandet 

 Føde, staar i saa Henseende midt 

 imellem Rovdyrene og Plante- 

 æderne; den menneskelige For- 

 døjelseskanal (Fig. 108) er syv 

 eller otte Gange saa lang som 

 Legemet. 



Fordøjelseskanalen er en 

 umiddelbar Fortsættelse af Huden 

 og ligesom en Indkrængning af 

 denne; De ville faa et Billede af 

 den ved at tænke Dem en Han- 

 ske hvis ene Finger er krænget ind. Saaledes indkrænget kaldes 

 Huden Slimhinde og dens Overhud faar Navn af Epithelium. 

 Ligesom der under Huden findes Muskler, er der ogsaa under 

 Tarmens Slimhinde et Muskellag, som bestaar dels af Fibre som 

 gaa i Retning af Rørets Længde, Længde fibrene, dels af Fibre 

 som gaa i den modsatte Retning, paa tværs og danne et jævnt 

 Lag af Ringe, den ene tæt op til den anden. Disse sidste, Ring- 



Fig. 108. Menneskets Fordøjelseskanal. Fordøjeises- 

 S Spiserøret. M Maven. S Milten, kanalens 

 P Maveporten. L Leveren, der er B y* uil, s- 

 løftet op. GB Galdeblæren. ££ Bug- 

 spytkirtelen. I Tyndtarmen. T Tyk- 

 tarmen. E Endetarmen. 



