Fordøjelsen. 



107 



sondringskirtlerne. Tyndtarmens Overflade bliver ogsaa virkelig 

 derved mere end en Trediedel større; dens Størrelse er hos Men- 

 nesket i det Hele omtrent en Kvadratmeter. Paa samme Sted 

 findes der endvidere en utallig Mængde Ophøjninger, Tarmtræv- 

 lerne (Fig. 116), som give Slimhinden et fløjelsagtigt Udseende. 

 Vi ville senere faa at se, at de spille en meget vigtig Rolle ved at 

 opsuge Fødemidlerne, naar disse ere omdannede gennem Fordøjelsen. 

 Imellem Tyndtarmen og 

 Tyktarmen er der en 

 Klap, som forhindrer 

 Fødemidlerne i at gaa 

 tilbage; de gamle Ana- 

 tomer gav den det karak- 

 teristiske Navn „Apothe- 

 kernes Grænseskel", der 

 minder om den Behancl- 

 lingsmaade, der spillede 

 en saa vigtig Rolle i For- 

 tidens Lægekunst og som 

 Moliére har foreviget i 

 sin „Malade imaginaire". 

 I Forbigaaende skal jeg 



bemærke at Fødemidlerne aldrig udvikle Luft eller ubehagelig Lugt 

 i Tyndtarmen, disse Fænomener optræde først i Tyktarmen. 



Medens de smaa Kirtler, der som jeg har sagt Dem ligge 

 skjulte inde i Slimhinden, kun kunne afsondre en Draabe Væske 

 ad Gangen men saa til Gengæld ere til Stede i stort Antal, er 

 der andre som have en betydelig Størrelse; man har givet dem 

 særegne Navne, og de spille en betydelig Rolle ved de kemiske 

 Processer i Fordøjelsen. De første som jeg skal gøre Dem op- 

 mærksom paa er Spytkirtlerne, hvis Udførselsgange alle aabne 

 sig i Munden. Disse ere typiske Druekirtler. 



Naar De ville danne Dem en Forestilling om Spytkirtlernes 

 Bygning maa De tænke Dem en Drueklase, hvis Stilke og Bær ere 

 hule. Tænke De Dem nu en hel Del saadanne Klaser, der have 



Fig. 116. En Del af Tyndtarmens Slimhinde 



(forstørret) paa hvilken ses Slimhindefolder 



(1 og 2), Kirtelmundinger (3) og lukkede 



Follikler (4 og 5). 



Store For- 

 døjelses- 

 kirtler. 



