108 



Fordøjelsen. 



meget smaa Druer og ere sammenknyttede paa en saadan Maade 

 at de alle tilsidst forenes ved en fælles Stilk — saa have De en 

 ganske god Idé om Spytkirtlernes Bygning. 



Man skælner imellem tre Par Kirtler der betegnes med dette 

 Navn: Parotiskirtlerne (Ørespytkirtlerne) (af d. gr. Ord para 

 nær, otos Øre) ligge som deres Navn antyder foran og under Øret, 

 og deres Udførselsgang aabner sig i Munden gennem en lille Op- 

 højning, som man let kan se i Linie med den tredie Kindtand i 

 Overkæben. Den Sygdom som man i daglig Tale kalder Faaresyge 

 bestaar i at disse Kirtler svulme op. Dernæst er der Submaxillær- 

 eller Underkæbekirtlerne som ligge langs med den indre 



Flade af Underkæben, og 

 Sublingval- eller Tun- 

 gespytkirtlerne, som 

 sidde umiddelbart under 

 Tungeranden ; de udgyde 

 Spyttet ved Tungebaandet, 

 paa det Sted hvor den fri 

 Del af Tungen løfter sig 

 frem fra Mundhulens Bund. 

 I Tyndtarmen, tæt ved 

 Maveporten, udmunder en 

 Kanal som hidfører Væsken 

 fra en Kirtel (Fig. 107), der har en slaaende Lighed med Spyt- 

 kirtlerne, skøndt den alene er større end alle disse Kirtler til- 

 sammen. Det er Pankreas, Bugspytkirtlen, som er den 

 mærkeligste af alle Fordøjelseskirtlerne, paa Grund af den mange- 

 artede Virkning som dens Afsondringsvæske frembringer. 



Leveren som ogsaa er en Kirtel og den største af dem alle, 

 indtager hele det øvre Parti af Underlivet, især til højre Side, og 

 hvælver sig op i Mellemgulvets Hulhed. Den er ligeledes en Drue- 

 kirtel, men dens Bygning er overordentlig sammensat. Leveren af- 

 sondrer en Væske, Galden, hvis alkaliske Reaktion, grønlige 

 Farve og stærke Bitterhed er kendt af Alverden ; den strømmer ud 

 af de smaa Levergauge der forene sig og danne Levergangen 



Fig. 117. Bygningen af en Druekirtel. 



