Blodet. 151 



stof, Hæmatokrystallinet i de røde Blodlegemer; Kulsyren findes 

 derimod væsentlig i Blodvæsken og er forbunden med Natron- 

 saltene. Kvælstoffet er simpelthen opsuget af Væsken. 



Ved at ryste Blodet med Kulilte (CO) kan man udjage Ilten 

 af det; Kulilten har nemlig den Egenskab at tage Iltens Plads i 

 Blodlegemerne uden at Blodets Farve derved forandres, og naar 

 dette er sket, har Blodfarvestoffet, Hæmatokrystallinet, tabt Evnen 

 til at forbinde sig med Ilt. Herved forklares det, hvorfor Forgift- 

 ninger med Kulilte saa let medføre Døden og hvorfor de skadelige 

 Følger af denne Forgiftning kunne vedvare i lang Tid, naar Døden 

 ikke strax indtræder. 



Naar mau vil uddrage alle Luftarterne af Blodet, maa man 

 koge det i et lufttomt Rum; dette kan man frembringe ved Kvæg- 

 sølvpumpen, der i sine Hovedtræk bestaar af et meget stort 

 Barometerrør og en Beholder, der kan bevæges frit op og ned. 



Blodet har ikke samme Farve paa alle Steder i Legemet eller L y ser ^t 



Blod og mørkt 



paa ethvert Punkt af Kredsløbet. Foretager man en Aareladning Biod. 

 er det udtømte Blod mørkerødt, men naar det staar hen og er 

 udsat for Luftens PaavirkniDg, antager det snart en lysere Farve, 

 navnlig naar man samtidig bevæger det stærkt saa at det bliver blandet 

 med Luftens Ilt. I Legemet findes der to Slags Blod: det venøse, 

 mørke Blod, og det lyserøde arterielle Blod. Farveforskellen 

 beror paa, at det lyserøde Blod indeholder mere Ilt end det mørke. 

 Naar et Dyr dør ved Kvælning svinder efterhaanden al Ilten bort 

 af dets Blod og dette bliver da overalt i Legemet langt mørkere 

 end Veneblod. Dyret dør, fordi Blodet ved saaledes at miste sin 

 Ilt bliver ude af Stand til at vedligeholde de anatomiske Grund- 

 bestanddeles Liv og Virksomhed; kun det iltrige, lyserøde Blod har 

 denne uerstattelige Evne. 



Lægger man et Baand fast om de Blodkar der føre til en 

 Legemsdel, saa at Blodet bliver afspærret fra den, lammes den 

 efter ganske kort Tids Forløb. Senere miste ogsaa Musklerne 

 deres Evne til at trække sig sammen; løser man atter Baandet, 

 komme Følelse og Bevægeevne tilbage i den lammede Legemsdel. 

 Naar Blodstandsningen varer altfor længe gaa de anatomiske 



