Blodets Kredsløb. 



159 



Fig. 160. Længdesnit af et Aneurisme paa 

 Laararterien; Aneurismets indre Hule er be- 

 grænset af et tykt Lag koaguleret Fibrin 

 der har aflejret sig langs Aneurismets Væg; 

 aa Fibrinkoagel, bb den centrale Kanal gen- 

 nem Blodkoaglet. 



den Syge helbredes; man blotter da Blodkarret og standser Blodets 

 Tilstrømmen ved en Underbinding. Det er imidlertid meget hyppigt 

 at det er en af de dybt- 

 liggende Arterier som Aorta 

 der er angrebet, og saa 

 staar Patienten ikke til at 

 redde. Ved at anvende alle- 

 haande hygiejniske Forholds- 

 regler kan man vel forhale 

 det sørgelige Udfald noget, 

 men Døden er uundgaaelig 

 og kan indtræde ganske 

 pludselig. 



Man kan altsaa, som 

 jeg sagde Dem, under visse 

 Forhold underbinde en Arterie som f. Ex. Skulderarterien. Men, 

 ville De maaske sige, hvad bliver der saa af Armen? Naar en 

 Legemsdel ikke mere forsynes med Blod, dør den jo af Gangræn, 

 og den ulykkelige Patient synes da kun at falde fra en Fare i en 

 anden, der endogsaa er mere overhængende. Alt dette er aldeles 

 logisk, men som De af det Følgende ville se, er denne Frygt ganske 

 ugrundet. 



Naar man underbinder en Hovedarterie paa et Dyr, og man 

 derpaa ligestrax overskærer Arterien tæt nedenfor Underbindingen, 

 kommer der Blod frem fra den Del af Arterien, der gaar udad 

 imod Lemmet og altsaa ved Underbindingen er skilt fra Forbindelsen 

 med Hjærtet. Skærer man Arterien over lige strax efter Under- 

 bindingen, kommer der kun lidt Blod frem, men venter man et 

 Par Dage med Overskæringen, strømmer der en stærk Blodstraale 

 ud. Ved at underbinde en Arterie standser man altsaa ikke fuld- 

 stændig Kredsløbet i den Legemsdel der forsynes med Blod ved 

 Hjælp af den. Forklaringen herpaa er meget simpel. De forskel- 

 lige Sidegrene, der gaa ud fra en Arterie, staa i Forbindelse med 

 hinanden ved mer eller mindre fine Forgreninger (Fig. 161); de 

 anastom osere med hinanden — det er det vedtagne Ord — saa 



