178 



Opsugningen. 



har tilsidst maattet opgive at finde noget der lignede Huller eller 

 Kanaler, som kunde føre igennem Slimhinden; der findes ingen 

 saadanne Opsugningsporer. Det er ikke fordi man har ladet 

 det mangle paa at søge efter dem, ja man har endog baade be- 

 skrevet dem og tegnet dem af. Selv om man imidlertid kunde 

 finde saadanne Porer i Slimhinden, vilde Spørgsmaalet alligevel 

 ikke være løst, thi det er givet at der ikke kan findes Porer i 

 Blodkarrene, eftersom Blodet da uden videre vilde sive ud. Her 

 finde vi da igen den samme Vanskelighed; Blodkarrets hindeagtige 



Væg er paa den indre Side lige- 

 ledes beklædt med et Epithel- 

 overtræk — eller man kunde 

 næsten kalde det en Epithel- 

 fernis, saa yderst fint er det, i 

 det Mindste i Haarkarrene. 



Der findes altsaa to Hin- 

 dringer, to Membraner uden Po- 

 rer, og alligevel gaar Opsugningen 

 for sig, og den sker oven i Købet 

 med en forbavsende Hurtighed, 

 hvad man især tydeligt kan se 

 ved Opsugningen af Giftstoffer. 

 Naar man holder en Flaske med 

 Blaasyre under Næsen paa et 

 Dyr, falder det næsten øjeblikke- 

 lig død om, og indsprøjter man 

 Strychninopløsning i Maven paa det, vise de karakteristiske Krampe- 

 trækninger sig efter nogle Sekunders Forløb. Og det er dog givet 

 at intet Stof kan virke paa Organismen førend det er blevet op- 

 suget, det vil sige førend det er trængt ind i Blodet. Dette gælder 

 som bekendt saavel for Iltens og Næringsmidlernes Vedkommende 

 som for GiftstorTerDe. 

 opeugningaf Vi begynde med Ilten. Ilten skal trænge ind i Blodet, og vi 

 have jo hørt at der i dette og forenet med Blodlegemerne findes 

 et rødt Stof, Hæmato-Krystallin , som tiltrækker Ilten stærkt og 



Fig. 180. Tarmpapil med sin Beklæd- 

 ning af Epithel der viser ganske lig- 

 nende Anordning som Hudens Over- 

 hud, V Blodkar (250 G. Forstørrelse). 



Luftarterne. 



