Opsugningen. 



179 



opsuger den i store Mængder. Det venøse Blod, der gaar til 

 Lungen, indeholder kun lidt Ilt; men i Lungeblærernes Hinde, der 

 er i Berøring med Luften, optages der stadig Ilt, som selvfølgelig 

 øjeblikkelig opsuges af den iltfattige Hæmato-Krystallin. Saasnart 

 Membranen saaledes bar afgivet sin Ilt, optager den en ny For- 

 syning, hvormed de næste Blodlegemers Hæmato-Krystallin mættes. 

 Saaledes gaar det stadig videre; fra Luften passerer Ilten ind i 

 Lungeblærernes Membran, og fra denne gaar den ved en kemisk 

 Proces over i Blodlegemerne. 



At denne komplicerede Akt kan 

 gaa saa hurtig for sig, skyldes dels 

 den særdeles tynde Hinde, som i selve 

 Lungeblæren er reduceret til et aldeles 

 gennemsigtigt Epithelvæv paa næppe 

 mer end et Blodlegemes Tykkelse 

 (Fig. 181), dels ogsaa Lungernes over- 

 ordentlig rige Net af fine Haarkar. 

 Imidlertid er Opsugningen dog aldrig 

 saa fuldstændig som den kunde være, 

 og naar Blodet forlader Lungen, inde- 

 holder det aldrig saa meget Ilt at 

 det er aldeles mættet dermed. 



Ogsaa for Fødemidlernes Ved- 

 kommende sker Absorptionen derved 

 at Næringsvæskerne gennemsive Mem- 

 branerne, men Forholdet er her ikke 

 saa simpelt eller let forstaaeligt som ved Lungerne. 



Det er en Lov i Fysikken, at naar to forskellige Væsker, eller 

 for at holde os nærmere til det foreliggende Tilfælde, to vandige 

 Opløsninger af forskellige Stoffer, befinde sig hver paa sin Side af 

 en Membran uden Porer eller en geleeagtig Masse som de væde, 

 vil der gennem denne faste Membran eller gennem Geleen foregaa 

 en Udvexling af de to Væsker, der tilsidst vil ' føre til en ligelig 

 Fordelen af Stofferne, idet disse gensidig ville passere fra den ene 

 Væske over i den anden, saa længe til Blandingen er ens paa 



12* 



Opsugning af 

 Føde- 

 Fig. 181. En Lungeblære (350 midlerne. 



Gange Forstørrelse). 

 a Epithelium, b elastisk Væv- 



