Afsondringer og Udsondringer. 191 



særdeles hæftige Smerter (G al de kolik), og disse Smerter høre 

 først op naar det fremmede Legeme er kommet ud i Tyndtarmen. 



Galdeafsondringen viser meget tydelig hvor vilkaarlig Ad- 

 skillelsen er mellem Afsondringer og Udsondringer. Galden har 

 nemlig for det Første en væsentlig Betydning for Fordøjelsen og 

 hører derved under Afsondringsprodukterne, for det Andet inde- 

 holder den nogle af de Stoffer der blive dannede ved Stofskiftet i 

 Legemet og udstødes ad denne Vej, hvorved den altsaa falder ind 

 under Udsondringerne. 



Det viser sig altsaa at Leveren er en Kirtel, der baade frem- Sukker - 



dannelsen i 



bringer en Væske som er bestemt til at udsondres, og ogsaa pro- Leveren, 

 ducerer Stoffer der gaa over i Blodet. 



Naar man paa et fastende Dyr samtidig undersøger Blodet 

 fra Portaaren, som gaar til Leveren, og Blod fra Levervenen, som 

 begynder i Leveren og udmunder i højre Forkammer, ser man at 

 Levervenens Blod altid indeholder en Mængde Druesukker, Glykose, 

 medens der kun findes svage Spor af Sukker i Portaareblodet. 

 Claude Bernard gjorde i sin Tid denne Opdagelse, som uimod- 

 sigeligt viste at der dannes Sukker i Leveren, hvad man aldrig før 

 havde tænkt sig. Den ny Opdagelse gav imidlertid Anledning til 

 megen Strid, og Claude Bernard foretog da forskellige Forsøg og 

 deriblandt følgende, som bragte hans Modstandere til at forstumme. 

 Man lader en Lever, som nylig er bleven taget ud af et Dyr, blive 

 udsat for en fortsat Gennemrisling med koldt Vand igennem Port- 

 aaren, saa længe til hvert Spor af Sukker er vasket ud af den: 

 Derpaa lægger man Leveren i et Varmeapparat, hvori der vedlige- 

 holdes en Temperatur der er lig den dyriske Varme, nemlig 38 — 40 

 Celsius, og det viser sig da at efter nogle Timers Forløb er Suk- 

 keret igen kommet frem i stor Mængde. Overfor denne Kends- 

 gærning var det ikke længere muligt at benægte Sukkerdannelsen 

 i Leveren. Gennem fortsatte Experimenter lykkedes det endvidere 

 Claude Bernard at udskille det Stof hvoraf Druesukkeret eller Gly- 

 kosen opstaar, hvilket han kaldte Glykogen. Glykogenen er et 

 virkeligt dyrisk Stivelsestof, der ligesom den sædvanlige Stivelse 

 omdannes til Sukker under Paavirkning af Syrer, af Spyttet o. s. v. 



