Afsondringer og Udsondringer. 195 



Hos de kødædende Dyr er Urinen klar og stærk sur, dens 

 vigtigste Bestanddel er Urinstoffet (Fig. 191), en kvælstofholdig, 

 krystalliserende Substans som man ogsaa kan fremstille ad kemisk 

 Vej. Dernæst indeholder den Urinsyre (Fig. 192), hvis Mængde 

 afhænger af de større eller mindre Kvantiteter dyrisk Føde, Indi- 

 videt tager til sig, og endelig de urinsure Salte navnlig urinsur 

 Natron (Fig. 193). Et af de mest fremtrædende Kendemærker paa 



Fig. 192. Urinsyre i forskellige Krystalformer. 



*^*^*< 



tit 





m 



Fig. 193. Bundfald af urinsurt Fig. 194. Hippursyrekrystaller. 



Natron. 



I den Sygdom der kaldes Gigt (Podagra) er at Urinsyren viser sig i 

 overdreven stor Mængde i Organismen. Urinen afsætter da et 

 rigeligt Bundfald, der navnlig bestaar af denne Syre, og den af- 

 lejres ligeledes i smaa Masser i Leddene. 



Hos de planteædende Dyr er Urinen uklar og alkalisk; den 



kindeholder Urinstof, lidt eller slet ingen Urinsyre men derimod en 

 særegen Syre, Hippursyren (Fig. 194). Disse Uensartetheder 

 have ikke deres Grund i Artsforskellen men skyldes den forskellige 

 Slags Føde. Dersom man ernærer et planteædende Dyr med Kød 

 eller lader det sulte, saa det bliver nødt til at leve af det i dets 

 egen Organisme opsparede Næringsstof, hvorved det altsaa paa en 

 vis Maade ernæres ved dyrisk Føde, faar dets Urin ganske samme 

 Beskaffenhed som de kødædende Dyrs. 



13* 



