200 Ernæringen. 



end to Minutter under Vandet, og naar et Menneske har været 

 helt under Vand i 6 eller 8 Minutter kan man i Regelen ikke mere 

 bringe ham til Live igen. 



Imidlertid ser man at en nyfødt Hund næsten uden at tage 

 Skade kan have Hovedet under lunkent Vand i et helt Kvarter, og 

 at Hvaler og Delfiner gaa til Bunds og opholde sig under Vandet 

 i det Mindste i lige saa lang Tid, ligesom der ogsaa er nogle 

 Pattedyr hvoraf Murmeldyret er det mest bekendte, der i visse 

 Afsnit af deres Liv, naar de gaa i Vinterdvale, ikke trække Vejret 

 i flere Timer ad Gangen. Spørgsmaalet er altsaa ikke saa simpelt 

 som det synes ved første Øjekast; men som almindelig Regel staar 

 det dog fast, at enhver Standsning af Aandedrættet, der forlænges 

 udover en vis Tid, medfører Døden. 



Der er ligeledes stor Forskel paa den Tid i hvilken de for- 

 skellige Individer kunne undvære Føde. Mennesket kan modstaa 

 Hungeren i et Tidsrum der varierer imellem 8 og 14 Dage, efter- 

 som den Udsultede, er i Stand til at skaffe sig Vand eller ej. Man 

 har Exempler paa at Hunde kunne leve længere end en 

 Maaned uden anden Næring end Vand. Derimod dør en Mus eller 

 en Muldvarp efter faa Timers Forløb, naar den i den Tid ikke har 

 faaet nogen Føde. Murmeldyret tilbringer omvendt hele Vinteren i 

 Dvaletilstand uden at æde eller drikke, medens det nyfødte Dyr, 

 der har saa stor Evne til at modstaa Kvælning, dør efter en eller 

 to Dages Forløb naar det mangler Næring. 



Mangelen paa Næring bevirker at Dyret tager betydeligt af i 

 Vægt, og det dør i Regelen naar det har tabt omtrent det Halve 

 af sin oprindelige Vægt. Det Fedt som er opsamlet i de forskel- 

 lige Væv og i Særdeleshed under Huden forsvinder først, derpaa 

 tabe de andre Dele af Legemet ligeledes i Vægt; men ejendomme- 

 lig nok holder Blodet sig næsten uforandret baade med Hensyn til 

 Sammensætning og til Mængde indtil de sidste Par Dage før Døden. 

 Det synes at Blodet uddrager fra de forskellige Organer hvad der 

 er nødvendig for at det kau bevare sin Sammensætning, og at 

 Døden netop indtræder naar dette opsparede Forraad er udtømt. 



