204 Ernæringen. 



ud af Skorstensrøret, er netop den samme som kort i Forvejen 

 traadte ind i Ildstedet, men i Legemet er Forholdet et ganske 

 andet. Naar Ilten trænger ind i Legemet gennem Lungen, gaar 

 den for en kort Tid i Forbindelse med Blodlegemernes Hæmato- 

 krystallin, men forlader dem igen og gaar over i Organernes Væv 

 efterhaanden som den gennem Haarkarrene passerer disse. Ilten 

 indgaar her Forbindelser som endnu ikke ere fuldstændig kendte, 

 og de ny Stoffer, der ere dannede paa denne Maade, iltes mere og 

 mere indtil de igen forlade Vævene og tilsidst gaa over til at 

 danne Kulsyre, Vand og Urinstof. Det er endnu aldeles ubekendt 

 hvor lang Tid Iltatomet behøver for at tilbagelægge hele Udviklings- 

 rækken mellem den første Forbindelse, det indgaar naar det kommer 

 ind i Legemet, og den endelige og fuldstændige Forbrænding. Hvad 

 man imidlertid sikkert veed er, at den Ilt der udskilles gennem 

 Kulsyren og Vandet i en bestemt Udaanding, er kommet ind i 

 Legemet ved en Indaanding der har fundet Sted længe i Forvejen, 

 hvilket er et ganske andet Forhold end det der finder Sted ved 

 Forbrændingen paa Ildstedet. 



I det Hele taget ligne de organiske Iltninger, fra hvilket 

 Standpunkt man end ser dem, meget mere en Gæring end en 

 virkelig Forbrænding, og man kunde snarere sammenligne det 

 dyriske Legeme med Vingaardsmandens eller Bryggerens Gærings- 

 kar end med et Ildsted, som man plejer at gøre. Sammenligningen 

 med Gæringsprocessen passer saa meget bedre som det begge 

 Steder, i Legemet som i Karret, er de mindste Formbestanddele 

 der træde i Virksomhed og betinge Iltningen; Forskellen er kun 

 den at de virke isolerede i Vinens Gæringsstof men ere samlede til 

 Væv i den levende Organisme. 



Sammenligningen har nu mindre Betydning, men det staar 

 fast at Iltningerne i selve Organismen foregaa paa ethvert Punkt 

 af Legemet og at det er dem der bestemme den Varmeudvikling 

 som sker overalt i dette og hvorved hele Legemet faar sin faste 

 Temperatur. Da denne Temperatur altid skal være ensartet, er 

 det klart at naar den omgivende Luft bliver koldere, maa den 

 indre Varmeproduktion stige for at danne en Modvægt mod det 



