226 



Bevægelserne: Musklerne. 



Kødmasse, som i daglig Tale benævnes „Lænderne" og som i 

 Anatomien kaldes Ryggens fælles Strækkemuskel (Muscu- 

 lus extensor dorsi communis) (Fig. 199); denne Muskel- 

 masse dækker Lændehvirvlerne og Korsbenshvirvlerne. Fra den 

 udgaa talrige Sener ligesom Tovværket til en Mast, og disse Sener 

 hæfte sig hos Dyrene bagtil til Halehvirvlerne lige til Halespidsen, 

 fortil til Ribbenene og til Hvirvlernes Tornfortsættelser og Tværfort- 

 sættelser lige op til Begyndelsen af Halsen. Paa dette Sted ud- 

 springer dernæst atter et stort Antal næsten lige saa kraftige 

 Muskler, der gaa i forskellige Retninger og hæfte sig til Hovedets 



Nakkeparti; de have den 

 Betydning at støtte og be- 

 væge Hovedet. 



Hos de Pattedyr der 

 have et sværtbygget Hoved 

 gaar der et stærkt og meget 

 elastisk Ligament fra Ryg- 

 gens og Halsens Tornfort- 

 sættelser til det øverste 

 Punkt af Baghovedet (Fig. 

 200); ved dette bæres Ho- 

 vedet, hvis Vægt vilde trætte 

 Musklerne naar disse skul- 

 de bære det alene, da de i 

 saa Fald altid maatte holde sig sammentrukne. Det er dette 

 Ligament af hvilke Oxedrivernes Svøber forfærdiges. 



Menneskets oprejste Stilling fordrer at en stor Mængde Muskler 

 bestandig maa være i Virksomhed. Hvirvelsøjlen bestaar jo af 

 talrige Smaastykker, der ligesom ere opstablede det ene ovenpaa 

 det andet og som have en bestandig Tilbøjelighed til at glide fra 

 hinanden, og Hvirvelsøjlen vilde strax falde til en af Siderne naar 

 ikke Musklerne paa den modsatte Side gjorde Modstand og øje- 

 blikkelig trak sig sammen for at holde paa den saasnart den 

 hælder. Deraf følger ogsaa at de lige Rygmuskler ere meget starkt 

 udviklede hos Mennesket, hvor de ogsaa have et langt bredere 



Fig. 200. Oxens elastiske Nakkeligament. 



