Den staaende Stilling. 249 



Den langt overvejende Del af Pattedyrene gaa paa fire; et 

 ringe Antal Pattedyr (nogle Aber, Kænguruher etc.) kunne i kortere 

 eller længere Tid løfte Forpoterne fra Jorden, men Mennesket alene 

 staar oprejst og bevæger sig udelukkende ved Hjælp af Bag- 

 lemmerne, som derfor holdes næsten absolut lodret. 



Vi ville nu undersøge dette nærmere og der er altsaa 2 For- 

 hold at betragte: 1) den oprejste, staaende Stilling, 2) den egent- 

 lige Bevægelse fra Sted til Sted (Locomotion). 



Den staaende Stilling. 

 Vi ville først betragte Menneskets staaende Stilling, den op- Menneskets 



staaende 



rejste Stilling paa 2 Ben, skøndt denne er den vanskeligste at stilling, 

 forstaa. 



Menneskets Fødder danne en solid Hvælving som støtter sig 

 fast paa Jorden med Hælen og den bageste Ende af Tæerne. De 

 enkelte Knogler, der sammensætte Fodens Hvælving, have en Kile- 

 form ligesom Stenene i en Brobue og den øverste Del af Hvæl- 

 vingen bærer Skinnebenet, der holdes i sin lodrette Stilling af 

 Læggens Muskler; ovenover Skinnebenet^ findes Laarbenet som af 

 den trehovedede Laarmuskel forhindres i at bøje sig bagover; 

 ovenover dette komme vi til Bækkenet der holdes i sin Stilling af 

 de store Muskelmasser der forbinde det med Laaret; endvidere 

 have vi Hvirvelsøjlen, der holdes strakt ved de stærke lange Ryg- 

 muskler. Den skyder sig som en Kile ned mellem Bækkenets to 

 Halvdele og stræber at trænge disse fra hinanden, men dette for- 

 hindres derved at de ere forenede nedad og fortil. Allerøverst er 

 Hovedet, der af Nakkemusklerne hindres i at falde forover. 



Hele Legemet holder sig saaledes lige og lodret- men dette 

 Ord fortjener en nærmere Forklaring. 



De vide hvad man forstaar ved et Legemes Tyngdepunkt*) og 

 ligeledes at det er en Lov i Fysikken, at et Legeme kun hviler naar 



*) Udg. Anra. Et Legemes Tyngdepunkt kaldes det tænkte Punkt omkring 

 hvilket alle Legemets Dele holde hinanden i Ligevægt. 



