250 



Den staaende Stilling. 



den lodrette Linie, der gaar gennem dets Tyngdepunkt, falder 

 indenfor det Plan der begrænses af dets Understøttelsespunkter 

 o: de Punkter ved hvilke det hviler paa Underlaget; man kalder 

 dette Plan Understøttelsesplanet. 



Det menneskelige Legemes Tyngdepunkt findes nu i Bækkenet 

 i et vandret Plan der ligger et Par Centimeter højere oppe end 

 Planet gennem Laarbenshovederne. Understøt- 

 telsesplanet dannes af de to Fødder og Rummet 

 mellem disse. 



Saalænge den lodrette Linie, som fra Tyngde- 

 punktet drages ned til Underlaget og som med 

 en Forkortelse kaldes Tyngdelinien, falder 

 indenfor dette Plans Grænser; kan Legemet be- 

 vare sin oprejste Stilling. Heraf forstaas det 

 strax hvorfor man fj æraer Fødderne fra hin- 

 anden, saasnart der er nogen Vanskelighed ved 

 at bevare Ligevægten; naar begge Ben ere gan- 

 ske parallele med hinanden holdes hele Legemet 

 næsten absolut i en lodret Linie. 



Holdes Benene i denne Stilling medens 

 Legemet samtidig hælder forover, flytter Tyngde- 

 punktet sig samme Vej, og naar Legemet naar 

 saa langt frem at Tyngdelinien falder udenfor 

 Understøttelsesplanet, maa det falde forover; 

 Hældninger bagover eller til en af Siderne ville 

 naturligvis frembringe lignende Virkninger. 



Legemet vilde nu bestandig være udsat for 

 saaledes at falde naar ikke Musklerne greb 

 ind; saasnart Legemet begynder at hælde til den ene Side, trække 

 de det strax til den anden Side, hvorved Ligevægten genoprettes. 

 Den oprejste, staaende Stilling kan følgelig kun bevares ved en 

 fortsat Række Muskelsammentrækninger, og den er derfor i Længden 

 trættende. 



Er et Menneske nødt til at holde sig staaende oprejst i længere 

 Tid paa samme Plet, ser man ogsaa at han afvexlende støtter saa 



Fig.225. De Muskler 

 der holde Legemet i 

 Ligevægt i den op- 

 rejste Stilling. 



