266 



anerne. 



ved Lugtesansens Styrke (Fig. 236). Hos de Dyr hvis Lugtesans 

 er langt skarpere end Menneskets, som f. Ex. Hundene, ere disse 

 Muslinger bøjede ud og ind i meget indviklede Folder. 



Lugtesansen træder i Virksomhed ved Indaandingen; idet 

 Luften udefra trænger ind gennem Næsen bliver den underkastet 

 Lugtenervens Prøvelse, og hvis denne mærker noget Mistænkeligt, 

 kan den give Signalet til at standse Indaandingen. Næsen staar 

 altsaa paa en Maade paa Forpost for Aandedrætsorganerne og 



Fig. 236. Lodret Tværsnit af Næsehulerne. 



har saaledes samme Betydning for dem som Munden for Fordøjelses- 

 apparatet. 



Øret. Naar Luften sættes i tilstrækkelig hastige Svingninger 

 opfattes disse af vort Øre, de blive hørlige. Men Hørenerverne 

 ende ikke simpelthen, som Følelses-, Smags- og Lugtenerverne, i 

 fine Traade der ligge frit i en dækkende Membran. De ere der- 

 imod skjulte dybt inde i en af Hjærneskallens Knogler, omskyllede 

 af en Væske gennem hvilken Lydsvingningerne meddele sig til dem 

 efter først at have gennemløbet et indviklet Apparat af haarde og 

 hindede Dele. For at lette Beskrivelsen inddeler man sædvanlig 



