De cerebro-spinale Nervecentre. 



287 



Nervecentrum 

 C 



forreste Strænge fremkalder krampagtige Bevægelser i forskellige 

 Dele af Legemet. 



Gennemskærer man en af Rygmarvens Sidehalvdele paa tværs, 

 ser man at Baglemmet paa samme Side af Legemet bliver lamt og 

 ubevægeligt men bevarer sin Følsombed, medens Baglemmet paa 

 den modsatte Side næsten ganske bar mistet Evnen til at føle men 

 derimod bevæges aldeles frit efter Dyrets Villie. Man udtrykker 

 dette ved at sige, at Tilskyndelserne til Bevægelse ledes ligefrem 

 fra Hjærnen langs med Rygmarven, medens Følelsesindtrykkene 

 sendes igennem Ledninger der krydses fra den ene Side til den anden. 



Skæres Rygmarven helt igennem paa- 

 tværs blive begge Baglemmerne fuldstæn- 

 dig lammede, Dyret kan da hverken be- 

 væge dem vilkaarligt eller mærke Pirrin- 

 ger, der træffe dem. Kniber man stærkt 

 i et saadant Dyrs ene Fod vil den dog 

 trække den til sig, ja den vil endog, naar 

 Pirringen har været tilstrækkelig stærk 

 bevæge hele den bageste Del af Legemet. 

 Og dog har den ikke nogen Bevidsthed 

 om disse Bevægelser som man har kaldt 

 Reflexbevægelser i Modsætning til de 

 andre Bevægelser der staa under Villiens 

 Herredømme. 



Ordet Reflex, Tilbagebøjning, er dannet 

 for at betegne det Forhold, at Sanseindtrykket ligesom kastes tilbage 

 naar det kommer til Rygmarven og da atter forlader den som en 

 Bevægeimpuls. Fig. 254 giver en Forestilling om den Maade paa 

 hvilken man maa tænke sig dette Forhold. 



Jo større Stykke af Rygmarven man adskiller fra Forbindelsen 

 med Hjærnen, altsaa jo nærmere ved Hovedet man lægger Snittet, 

 desto større Omfang have Reflexbevægelserne. Vi skulle senere se, 

 at naar Hjærnen paa et Dyr er borttaget men Rygmarven er uskadt, 

 vedblive Reflexbevægelserne at være saa velordnede og hensigts- 



Reflex- 

 bevægelsei 



Hud 



Fig. 254. Skematisk Frem- 

 stilling af den Vej som den 

 centripetale Irritation og 

 Reflexbevægelsen følge. 



