294 De cerebro-spinale Nervecentre. 



have Anatomien, Fysiologien og Pathologien (Sygdomslæren) til- 

 sammen vist, hvor fejlagtig denne Anskuelse var. 

 Hjæme- Hjærnen og Rygmarven holdes paa deres Plads i Hiærne- 



kinderne. ■ 



skallen og Hvirvelkanalen ved de Nerver der udgaa fra dem og ved 

 de Blodkar der trænge ind i dem, men først og fremmest dog ved 

 tre Hinder som kaldes Hjærne- eller Rygmarvshinderne. 



Umiddelbart i Berøring med Centralorganerne findes den bløde 

 Hinde, som ikke paa noget Punkt slipper Organernes Overflade 

 men følger ind med i alle deres Vindinger og Fordybninger; denne 

 Hinde er temmelig fin, den er Bærer for de Blodkar der trænge 

 ind i Hjærnen og Rygmarven. Ved den nederste Ende af Ryg- 

 marven danner den en fibrøs Stræng, der hæfter sig fast nedad til 

 Hvirvelsøjlen og holder Rygmarven paa deos Plads. 



Udenfor den bløde Hinde ligger Spindelvævshinden, et 

 særdeles fint Væv, der skilles fra den bløde Hinde ved en Væske, 

 Hjærne-Rygmarvsvæsken; denne Væske har stor Betydning 

 ved at beskytte Hjærnen og Rygmarven mod ydre Vold og pludse- 

 lige Lejeforandringer. 



Yderst findes endelig den haarde Hinde, en tyk Membran, 

 der ligger i nogen Afstand fra Centralorganerne; den staar ved 

 fibrøse Strænge i Forbindelse med den bløde Hinde og er paa for- 

 skellige Steder nøje hæftet til Hjærneskallens og Hvirvelkanalens 

 Benvægge. 



I Hjærneskallen forlænger den haarde Hinde sig langt ned 

 mellem de to Hjærnehalvkugler og danner saaledes en lodret Skille- 

 væg imellem dem. Den løber forfra bagtil og har faaet Navn af 

 Hjærneseglen; mellem den store og den lille Hjærne danner 

 den haarde Hinde en vandret Skillevæg der kaldes den lille 

 Hjærnes Telt; dette Parti er forbenet hos Rovdyrene og flere 

 andre Pattedyr. 



Denne kortfattede Beskrivelse af Centralnervesystemet er maaske 



faldet Dem besværlig at følge, men den var nødvendig for at vi 



kunde gaa over til Hjærnens Fysiologi. 



Hjæmehaiv- Pirring af Hjærnehalvkuglernes Overflade frembringer ikke 



Forhold Smerte, det har man overbevist sig om saavel ved Forsøg paa Dyr 



