De cerebro-spinale Nervecentre. 299 



saa er det den Samling af Nerveceller som man kalder Hjærnens 

 graa Substans, der har denne overordentlig vigtige Bestilling. En- 

 hver Beskadigelse af denne betydningsfulde Del af Hjærnen eller 

 af de Hjærnedele, der tjene til at sætte Hjærnehalvkuglernes for- 

 skellige Partier i Forbindelse med hinanden saa at de kunne 

 samvirke paa harmonisk Maade, vil altid have Indflydelse paa In- 

 telligensen. Paa den anden Side vil enhver sygelig Forandring af 

 Aandsevnerne være Tegn paa, at der hos Patienten findes en eller 

 anden af de mangfoldige forskellige Hjærnelidelser. 



Man har forsøgt at gaa et Skridt videre, idet man har be- Hjæmeioka- 



lisationer. 



stræbt sig for at erkende de enkelte Hjærnedeles Forhold til det 

 som Psykologerne kalde de sjælelige Evner: Vilrie, Indbildnings- 

 kraft, Følelse o. s. v. ; men jeg maa strax sige Dem at alle Forsøg 

 i denne Retning have vist sig ganske ørkesløse. Gall er den be- 

 kendteste af alle dem, der have givet sig af med at finde disse 

 „Hjærnelokalisationer" som man kalder det. Denne tyske Forfatter, 

 som forresten har skrevet meget gode Afhandlinger om Hjærnens 

 Bygning, troede at have udfundet et bestemt Forhold mellem Ud- 

 viklingen af visse Hjærnedele og af visse sjælelige Evner. Da han 

 nu mente, at Hjærneskallens ydre Form svarede nøje til Hjærne- 

 overfladen, paastod han, at dens fremspringende Partier og For- 

 dybninger maatte give nøjagtige Oplysninger om Vedkommendes 

 aandelige og moralske Anlæg. Det er den Theori som man har 

 kaldt den frenologiske Methode. Man kan i alle Kuriositetsboder 

 se Gibshoveder, paa hvilke Hjærneskallen er delt i omtrent 30 smaa 

 Firkanter af ulige Størrelse og Form. Disse bære Betegnelser som: 

 Mod, Ødelæggelsesdrift, Ordhukommelse, Kærlighed, Stolthed o. s. v. 

 Det er en Art Kort, som Frenologerne have lavet sig, og efter dette 

 have de indbildt sig at kunne aflæse et Menneskes aandelige og 

 moralske Standpunkt ved at beføle hans Hoved; ja de have endog 

 villet forudsige, hvorledes Børn vilde udvikle sig, og villet lægge 

 Planen til Barnets Opdragelse efter disse Profetier. 



Og hvad Grundlag havde Frenologerne saa for deres Paastand V 

 De undersøgte berømte Mænds eller bekendte Forbryderes Hoved 

 og drog endvidere Slutninger fra de Dyr, som udmærke sig ved 



