De cerebro-spinale Nervecentre. 301 



at en i og for sig meget fornuftig Ide, Forestillingen om Lokalisa- 

 tioner i Hjærnen, af mange betragtes med Mistillid. 



Det maa indrømmes, at med Undtagelse af det Forhold mellem 

 visse Hjærnevindinger og Lemmernes og Kæbernes Bevægelser, som 

 jeg før omtalte for Dem, vide vi kun meget lidt om Lokalisation 

 (Begrænsning til et enkelt Parti af Hjærnen) af de forskellige Funk- 

 tioner. Foruden dette Forhold er der egentlig kun én Iagttagelse 

 der er ganske paalidelig, men den er til Gengæld af overordentlig 

 stor Betydning. 



Der findes Patienter, der ikke kunne tale, skøndt de ikke lide 

 af nogen Lamhed i Strube, Tunge eller Læber. Grunden til deres 

 Lamhed er, at de have glemt Ordene; sædvanlig have de kun be- 

 varet 3 — 4 Ord som de idelig gentage og anvende som Svar paa 

 alle mulige Spørgsmaal, medens de samtidig stadig og paany blive 

 ærgerlige og bedrøvede over deres Afmagt til at finde de rette Ord. 

 Det er ikke alene Talen som er indskrænket; i mange Tilfælde 

 kunne de Syge ligesaa lidt skrive Ordene som sige dem, og dog 

 forstaa de fuldkommen, naar man taler til dem eller giver dem 

 Noget at læse. 



Jeg erindrer en saadan Stakkel, der ikke havde andet Ord til 

 sin Raadighed end en forskrækkelig Ed, som han anvendte til alt 

 muligt. Da jeg opfordrede ham til at skrive sit Navn skrev han 

 ikke sin Yndlingsed, som jeg havde ventet, men han malede med 

 Frakturbogstaver og med megen Møje, da hans højre Arm var lam, 

 Ordet „Februar" og fulgte Pennen med et tilfreds Øjekast. Men 

 det er jo ikke Deres Navn, sagde jeg til ham; saa blev min Mand 

 helt ulykkelig og begyndte forfra uden at kunne komme til andet 

 Kesultat end sit „Februar" ; denne Gang opdagede han, at det var 

 galt, før han endnu havde skrevet Ordet helt færdigt, men han 

 var ganske ude af Stand til at rette Fejlen. 



Man har samlet mange Iagttagelser af saadanne Tilfælde; de 

 kunne være højst forskellige i deres Enkeltheder men stemme alle 

 overens i det Hovedsymptom, at Hukommelsen for Ord delvis eller 

 ganske er gaaet tabt. I alle de Tilfælde af denne Art, der ere 

 komne til Obduktion, har man fundet en bestemt Region af Hjær- 



