Synssansniiigerne. 379* 



paa den hidtil beskyttede Del af Nethinden opdager man Forskellen. 

 Vi ere nemlig i det Hele ikke istand til at bedømme Sanseindtrykkene 

 rigtigt naar vi tage hvert enkelt for sig, men faa først et rigtigt 

 Skøn over dem ved at sammenligne dem med hinanden. Det er 

 derfor let at indse, at vi i god Tro kunne komme til at begaa 

 særdeles store Fejltagelser ved at bedømme Omverdenens Egen- 

 skaber og Natur efter" det Indtryk som Genstandene gøre paa 

 vore Sanser. 



Ser man i nogen Tid uafvendt paa et hvidt Papir med graa 

 Tegninger bliver Indtrykket af disse efterhaanden utydeligt og man 

 hviler da instinktmæssig sit Øje ved at lukke det en kort Tid. 

 løvrigt giver allerede Øjnenes Blinken os en Hvile som vel er 

 kortvarig men dog gør sin Nytte da den gentages saa ofte. vurdering af 



Vi kunne kun bedømme Belysningens Intensitet (Styrkegrad) 

 ved Sammenligning : Fangen der opholder sig i et mørkt Rum faar 

 kun en ringe Mængde Solstraaler, men han vænner sig til at er- 

 kende de fineste Forskelligheder i Belysningen; kommer han pludselig 

 ud i Sollyset blændes hans Nethinde som har vænnet sig til at 

 være modtagelig mod særdeles svage Indtryk og som derfor strax 

 trættes ved det stærke Lys. Man har maalt den mindste Lys- 

 mængde som et Øje kan opfatte naar det er ganske udhvilet, og 

 man har fundet at denne svarer til 0,000001 af Dagslysets Styrke. 

 Gaar man ned i en mørk Kælder kan man i første Øjeblik ikke se 

 Noget, fordi Nethinden er anstrængt af Dagslyset udenfor og derfor 

 ikke er istand til at modtage svage Indtryk ; lukker man da Øjnene 

 nogle Øjeblikke indtil de ere komne i fuldstændig Hviletilstand, 

 ser man tydeligt alle de Enkeltheder som et Øjeblik tidligere vare 

 ganske usynlige. 



Naar mørke og lyse Genstande ligge ved Siden af hinanden 

 kan Kontrasten mellem dem bevirke, at vi ikke kunne opfatte deres 

 virkelige Udseende men faa en falsk Forestilling om dem. 



Lægger man f. Ex. fire Papirstrimler A, B, C og D (se Fig. 276), 

 der alle ere graa men af forskellige Nuancer, ved Siden af hin- 

 anden, vil man ved at betragte dem nogen Tid faa Indtrykket ikke 

 af ensfarvede glatte Strimler men af indbuede Partier, som til- 



