396 Synssansningerne: 



Alle de Genstande, som ligge nærmere eller fjærnere end de 



Genstande som Øjet er indstillet for, give os saaledes Dobbeltbilleder. 



Forklaring Begge Øjne ere altsaa delte i to Halvdele som hver svare til, 



af Enkeltsyn 



med to øjne. ere korresponderende til den modsatte Halvdel af det andet Øje; 

 man har forsøgt at forklare dette ved Anordningen af Synsnerverne, 

 der som vi tidligere (Fig. 263 Pag. 320) have omtalt, krydses og 

 begge give Nervetraade til hvert Øjes Nethinde. Denne Forklaring 

 stemmer imidlertid ikke med den Kendsgærning, at Folk der skele 

 ofte kunne se med begge Øjne. Uagtet Billederne ikke dannes paa 

 de sædvanlig parrede Punkter, da det ene Øje indtager en abnorm 

 Stilling, se de dog enkelt og ikke dobbelt; ja naar man retter 

 det skelendes Øjes forkerte Stilling ved at overskære den Muskel 

 der var for stærkt sammentrukken og trak Øjet ud af Stilling, saa 

 indtræder der Dobbeltsyn, uagtet Billederne nu dannes paa de 

 rigtige korresponderende Punkter; dette Dobbeltsyn taber sig iøvrigt 

 altid af sig selv. 



Det er altsaa ogsaa her Øvelsen og Vanen som er det Af- 

 gørende, det vil sige vor Bevidsthed har skabt en nøje Forbindelse 

 mellem visse Indtryk og de Genstande der svare til Billederne. 



Naar vi med normale Øjne betragte Midtpunktet af en Gen- 

 stand, dannes der et Billede af den paa den gule Plet i begge 

 Øjne; af lang Erfaring vide vi, at naar disse to Pletter modtage 

 samme Synsindtryk, skyldes dette Indtryk en enkelt Genstand; de 

 Billeder som dannes paa de øvrige Partier af Nethinden indordnes 

 paa samme Maade, og der danner sig efterhaanden en Samvirken 

 mellem de Punkter af de to Nethinder som altid modtage Indtryk 

 sammen naar de paavirkes af en enkelt Genstand, saa at vi tilsidst 

 uden videre faa Sanseindtrykket af en enkelt Genstand, naar de 

 korresponderendeTunkter af de to Øjnes Nethinde paavirkes paa 

 samme Maade og paa samme Tid. 



De Dobbeltbilleder, som dannes af Genstande der ligge enten 

 nærmere eller fjærnere end den Ting som Øjet er fæstet paa 

 komme i Almindelighed ikke til Bevidsthed for os; vi lægge nemlig 

 ikke Mærke til dem, da de blot vilde besvære os, og man maa 

 endog gøre sig nogen Umage for at faa Øje paa dem. De have 



