Hørelsessansningerne. 415 



A der falder sammen med det laveste Punkt, Bølgedalen af F\ 

 Forstærkelsen af Tonen finder altsaa Sted naar Grundtonen har 

 gjort 5 hele Svingninger, men da man i Musiken ofte regner med 

 halve eller som man kalder det simple Svingninger, kunne vi altsaa 

 sige at Forstærkelse af Tonen finder Sted naar Bølgelinien A 

 (Tonen c) har gjort 10 simple Svingninger, Bølgelinien F (Tonenes) 

 har da i samme Tid udført 12 Svingninger; Tonen svækkes i det 

 Øjeblik da A har gjort 5 og F 6 simple Svingninger. 



Hvis vi nu antage at A gør 100 simple Svingninger i Sekundet, 

 vil F altsaa udføre 120 Svingninger i samme Tid og i Løbet af 

 dette Sekund vil Øret altsaa 10 Gange opfatte en Forstærkelse og 

 10 Gange en Svækkelse af Tonen; denne afvexlende Forstærkelse 

 og Svækkelse af en Klang der bestaar af to Toner kaldes Stød og 

 S væven, og jo oftere Stød og Svæven i en Samklang af Toner 

 afvexle desto ubehageligere lyde disse Toner sammen, desto mere 

 iørefaldende er Dissonansen. 



Tage vi som Exempel den lille Oktavs c (132 Svingninger i 



Sekundet) og en Tone der ligger V20 Tone højere og hvis Sving- 



132 

 ningstal altsaa er 132 + - — — = 132,8 vil der ved samtidig 



Klang af disse to Toner kun opstaa omtrent et Stød i Sekundet, og 

 disse to Toner ville ikke frembringe nogen ubehagelig Virkning 

 ved at klinge sammen, men mellem det firstrøgne c 4 (2112 Sving- 

 ninger i Sekundet) og det firstrøgne c 4 + V20 (2125 Svingninger) 

 er der 13 Stød i Sekundet, og deraf følger at det lyder stygt, naar 

 disse Toner klinge paa samme Tid. 



Naar Stødene blive særdeles hyppige mærker man dem dog 

 ikke længere, og de to Toner kunne da lyde meget vel sammen, 

 saaledes det firstrøgne a 4 og det firstrøgne h å mellem hvilke der 

 dannes 440 Stød i Sekundet. 



Dissonansen forklares altsaa dels ved Forholdet mellem de to 

 Toners Svingningstal og dels ved Antallet af Stødene i et Sekund. 



Ved Oktaven, Kvinten, Kvarten og endog ved de to Tertser 

 ere Svingningstallenes Forhold ganske simple og i disse Intervaller 

 kunne Stødene selv om de ere tilstede i et vist Antal ikke frem- 



