Tíetí spŮHob sklípkůw sražeiiinanii proiněněných jsau prán- 

 /lowané {yvýk. 20.}. Místa pioziačitá j.-sau prauhowitá, row- 

 noběžná, wíce neb méně přiblížená, jelikož sraženiny na spůsob 

 wlákna na záwit zatočeného jsau odsazeny. 



Znamenitou sklípkůw sraženinami naplněných jest to, že místa 

 na bláně sraženiu prostá, buď jsau tečky, buď oka, buď prauhy, 

 wždycky sebe se dotýkají, když sklípky takowé jsau we sklípka- 

 tinu spojeny, a že též sklípky prwotní blánau jsau odděleny. 

 Toť umožňuje, že štawy mohau blány pronikati a tudy z je- 

 dnoho sklípku do druhého přicházeti. 



Blána sklípkowá má do sebe wlastnost , že wodu silně 

 pohlcuje a tím se rozprostraňuje, že i ji pauští a se smršťuje, 

 že ale ji, byťby byla sebe sušší, auplně nepozbýwá. Tau wlastností 

 rostliny při dlauhém suchu mohau obstáti. Mnohem wětší uži- 

 tek ale z ní pochodící jest ten, že kapaniny we sklípcích obsa- 

 žené mohau z jednoho do druhého wnikati, ačkoli w bláně je- 

 jich není nikdež děr patrných. To přecházení netoliko spůsobeno 

 zákonem fysickým, nobrž i žiwotním činěním rostliny žiwé. 



Sklípky, jak řečeno, býwají hmotau nějakau naplněny, která 

 je důležitá pro jejich bytí a zrůst. Hmota ta ale není wždycky 

 stejná, měníc se rozdílnými stupni dospívvání, a často jewí au- 

 žasnau rozmanitost w nejmenší prostoře. 



INejhlawnější a nikdy nechybící hmota we sklípcích jest 

 šťúwa, nazwaná sklípkowá. Jest to kapanina obyčejně co woda 

 čistá, wíce neb méně hustá, obsahující rozmanité prwky roz- 

 puštěné, z níž za zrůstu pořade slaučeniny nerozpuštěné se 

 wyluČHJí, kteréž buď srážejí se co wrstwy sklípkůw druhotních 

 na stěny sklípkowé prwotní, buď wolně we šťáwě plowau. 



Prwky rostlinné, žiwotem rostlin udělané a připravvené, a 

 we sklípcích obsažené, rozdělují se na obojetné, kyseliny, zá- 

 sady, oleje, pryskyřice, silice a j., o nichžto w oddílu prwko- 

 slowí nadepsaném jednati budeme. 



Kromě těch žiwotem přistrojených hmot we sklípcích na- 

 lézáme ještě rozdílné prwky nerostní, slaučené s prwky rostlin- 

 nými w soli. Takowé jsau solík, chaluzík, wtožík, síra, kostík, 

 křemík, draslík, sodík, w ápník, hořčík , hliník, jermík, železo, 

 měď. 1'rvvní troje býwají slaučeny co takowé s jinými wypo- 

 čítanými |)rwky nerostiM'mi. Síra nejobyčejněji jakož i kostík 

 jsau s kyslíkem slaučeny w kyseliny, nasycené jinými zásadami. 

 Ostatní wšecky, též s kyslíkem slaučené, nasycují kyseliny hned 

 nerostní, hned rostlinné. Wšecky pochodí z wenku, nejsauce 

 zplodinami rostlin. Též nejsauli těkawé (pro sebe nebo w po- 

 laučein') zbýwají w popeli ze spálené rostliny. Zásady nerostní 

 (^kysličník drasličitý, sodičitý, wápničitý} bywše slaučeny s 



