8 



rozličnými kyselinami rostlinnými spálením nabýwají kyseliny 

 uhličnaté, ježto shořením kyselin rostlinných se zplozuje. 



Tyto soli, (alespoň některé} majíce welikau snahu se hla- 

 titi, dělají to, jak míle jich tolik rozpuštěno, což i wypařením 

 státi se může, že již není překážky, aby w hlati skřehly. Tyto 

 hlati buď okornacují wnitřní stěny sklípkůw, bud jsau w nich 

 vvolny, a to hned ojedinělé, hned u menším anebo wětším množ- 

 stwí. Welmi jsau obecný, a snad nescházejí ani w jediné rostli- 

 ně ; někdy jsau hojny , naplňujíce celé řady sklípkůw. Hlati 

 sklípkowé jsau přemalé (^nejwejš 0.15 čárky dlauhé} a jsau 

 jehloícité (\xýk. 23}, we swazky spojené, deskowifé, hraiio- 

 lowifé buď Jefdafoícifé, ojedinělé nebo w kupky nahrnuté. Hlati 

 Jakékoli wůbec nalézají se we sklípcích, a sestáwají obyčejně 

 z kostanu, šťowanu, síranu a uhlanu wápničitého a těžce se 

 rozpauštějí. Wyjimku dělají některé rostliny řasowité, že hlati 

 uhlanu wápnitého také kromě sklípkůw anobrž i we hmotě me- 

 zisklípečné se nacházejí. Ačkoli prwky hlati těchto alespoň 

 nejwětším dílem pochodí z půdy, aěkoliw i jejich muožstwo zá- 

 leží na půdě; wždycky jest patrno , že záwisají na síle zpo- 

 dobňowám' potraw , tedy na bujnosti zrůstu , a protož nelze 

 říci, že hlati jsau případečnými. 



Mimo naduwedené hmoty we sklípcích obsažené jsau w nich 

 ještě twrdé a měkké, hned beztwaré, hned utwařené, kteréžto 

 jsau důležitý, tak jako šťáwa sklípkowá a hmoty w ní rozpu- 

 štěné. K těm náleží: i') jádro sklípkowé, 4?} škrob a 3} zele- 

 nina lisím, kteréž též pochodí ze šťáwy sklípkowé. 



i. Jádro sklípkowé jest brylka wíce neb méně sklípek wypl- 

 ňující, kuloAvatánebo čočkowitá, klowatino-zrnatá, obsahující w sobě 

 kuličky nebo babluničky (yvýk. 26, a}. Weiikost jádra jest mezi 

 0.0220'" a 0.0009"'. Málokdy chybí we sklípcích mladých, pak ale 

 dříwe neb později mizí. Ani jeho powahy, ani ustanowení po tu 

 dobu neznáme. Twar jeho zdá se záwisati na twaru sklípko- 

 wém. Barwy jest wůbec žlutawé, někdy ale skoro co stříbro bílé, 

 a býwá prozračno, takže se rozeznati nemůže. Někdy jest měkko, 

 tak že wodau se rozplizuje, jindá nedá se snadně rozmáč- 

 knauti. Na něm rozeznati jest jadérko, kuličku dutau , tlusto- 

 stěnnau, někdy co kraužek se wyskytující, a zástředně w zrnaté 

 podstatě jádra, blízko jeho powrchu umístěnau. Někdy toho ja- 

 dérka není, anebo okazuje se co skwrna malá tmawá u pro- 

 střed. Býwají dwě takow á jadérka, ano i tři a čtyry av jediném 

 jádru sklípkow ém. Jejich weiikost je rozmanitá, hned zwící polo- 

 wičného průměru jádrowého, hned jako tečka. Jádro buď samo 

 we sklípku se nachází, buď we společnosti jiných zplodin pew- 

 ných. W krátkých sklípcích býwá obyčejně jediné, w prodlau- 

 žených ale mnohé, dělající brylky neprawídlné, sliznaté, šestá- 



