M 



tinctoria , Litliospcrmum tinctorhim). Cerwenina orelánowá čili orelánina ; 

 iníšky, zabalující semena oreláníiia bdrwířskélio fBixa Orelana), dáwají liiié- 

 lenim těsto, nazwané orelán , orleán, z iiehož barwina ta se wydobýti 

 může. Cerwenina stcéllicotcd nalczá se se žiuliiiau we kwětech swětlice 

 barwířské (Carthamus tinctorius). Muselibycliom welmi býti širocí,. 

 chtějíce wšecky rostliny uwésti , w nieliž nějaká cerwenina se nalézá 

 Některé příklady k tomu postačí. Tak w kwětech čerwených růží, piwoněk 

 wlčílio máku, karafilátů, topolowek, kaktusůw, čapích nosůvv , Jiřinek, ko- 

 satců; w plodech, jako w některých odrodech réwy winné, mcruzalkách, ře- 

 řabinách, wišních a třešních čerwených, w kořenech, jako w čerwené řepě, w li- 

 stech n. p. w listenech černýše polního (Melampyrum arvense) , w listech 

 jarmuzowých, čerwenořepowých a t. d. 



Darwiny žluté čili žlufiny jsau tež w rostlinách obecné a 

 nacházejí se w korání n. p. w dřistalowém, podražce užowníka 

 (Aristolochia Serpentaria), mrkwe obecné, rewně jižné (Rheum 

 Emodi) a j. , w hlízách kurkumy dlauhé (^Curcunia lonj^a) , we 

 kmenu a w šech dílech stromůw ^vlívl prýštících , w listech a 

 nati, n. p. břízy obecné, kručinky barwir.ské, rytu obecného, 

 rinenu barwířského čili křesu, we kwětech narcisu kadeřawého 

 (^^Narcissus pseudonarcissus) , diwizen žlutokwětých , knotowky 

 plamenné (Lj^chnis chalcedonica) swětlice barwířské s čerwe- 

 ninau (w. wýše), w bliznách šafrán owých, w plodech, jako we 

 zralých šípkách čili mrhelcech, w orelánu čili orleánu, we chrasti 

 rozdílných lišejníkůw, jmenowitě (erčowky zední (^Parmelia 

 parietina). 



Ze wšech nejznámější jest ilutina dřistalowd (Berbcrin) z kořena dři- 

 stalowého a wyskytuje se we spůsobě čtyrbokůw pěkně jasně žlutých, ten- 

 kých, newonných, silně a stále hořkých: roztopeiiím se rozUičuje; wodau 

 studenau přemálo se rozpauští, wrelau ale přesnadno; lihem se rozplýwá, 

 sražuje se wšemi solmi. Sestáwá z uhlíka částic 33, wodíka 36, dusíka 

 2, kyslíka 12. 



Barwiny hnědé málo kterým rostlinám žiwým jsau wlastní, 

 a uwádíme za příklad kwěty kýchawky černé (Veratrum nig^rum ), ně- 

 kterých tořičůw (Ophrys), některých smradutek {Stapelia) 

 a ledence jakobského (Lotus jacobaeus}. Zdá se , že ta 

 barwa jest smíchána z čerwené a jiné. Za to ale barwa 

 ta hojně se nalézá w kilře dílů nadzemních a podzemních, ja- 

 kož i w obplodí. Ta ale jednak pochodí smícháním barew čer- 

 wených a žlutých s jinými , jednak od proměnění sklípkatiny 

 wynn^^elé, jak to obzwláště kůrj^ stromowé dokazují. Mnohé 

 šťáwy dotýkajíce se wzduchu hnědnau, jak to wíme o bílém 

 mléku máku snodárného , o žluté šťáwě wlašťowičníka obee- 

 ^iého, o bezbarwé šťáwě w rubině wlaského ořechu. Protož 

 íinčdina tak málo jest barwinau půwodní, jako indych w rost- 

 linách, z nichžto se dobýwá. 



Ještě řidší u rostlin jest harwina černá čili Černína. 

 Tak kwěty bobu obecného, čapíhonosu trojbarwého mají na plát- 

 cích černé skwniy, které ani wodau ani lihem se newyluhiijí. 



