56 



Podobá se ose wyšších rostlin, liší se ale nedostaílveni kořena 

 a audůw bočných. Rasowité z koncůw rostau, aniž na spodině 

 se nezwětšujíce (wýk. 1641 — 1644, 1645 — 1650). 



2. Stélka klukowitá, též pod/iaiibí, podobá se předešlému. 

 Sestáwá ze wláken anebo klukůw autlých , obyčejně členatv ch 

 a wětewnatých, dohromady smatených w plsť wíce méně bla- 

 nowitau. Toliko u hub, tvvrdohub a břichatek se nachází 

 (wýk. 1805— 1808> 



3. Sfélka prachowltá skládá se ze sklípkůw málo doko- 

 nalých, málo dohromady spojených , ani není ostře obmezena. 

 Přináleží lišejníkům nejnedokonalejším. 



4. Sfélka striipowitá w plochu rozšířená a sesnowaná 

 ze sklípkůw newelmi spojených , obyčejně neprawidelných , a 

 patrně obmezena. Ten spůsob přináleží nniohým lišejníkům 

 Cwýk. 1570). 



5. Stélka blanowitá skládá se ze sklípkůw drobných, ku- 

 lowatých a welikým množstwím hmoty mezisklípečné spoje- 

 ných. Nacházíme ji u některých lišejníkůw, huspeničkůw též 

 u nostokůw a porostůw (^wýk. 1638, 1639). 



6. Stélka chrastowitá jest nejdokonalejší mezi nadpopsanými. 

 Sklípky zakulatělé skládají kůru, ježto obkličuje dřeň složený 

 ze sklípkůw neprawidelných, prodlaužených a řídkých. Twar 

 má buď llstowifý, buď kíowitý, buď Innowitý. Prwní nachá- 

 zíme toliko u lišejníkůw, ostatní dwa u lišejníkůw a řasowitých. 

 Twar křowitý a lanowitý patrně powstáwají wywýšením se 

 stélky listowité w díl homolowitý (]wýk. 1558 — 1563, 1585.) 



Wšeliké tyto stélky mají zrost zástřediwý, jelikož niťo- 

 wité wypauštějí z koncůw swých nowé díly, listowité jakož 

 i chrastowité z krajůw^, z čehož zase widno, že chrastowité a 

 listowité sestáwají z nifowitých dohromady w plochu spoje- 

 ných. Takowý zrost kolpiičíci (vegetatio pantachobrya) nazý- 

 wati můžeme, a rostliny jej mající kolrostaucí (^planta pan- 

 tachobrya). 



Rostliny stélkaté zbaweny jsauce, jak řečeno, wšech au- 

 důw bočných, ani nemají audůw rozmnožowacích wlastních, je- 

 likož dílowé k tomu ustanowení nejsau nic jiného nežli sklípky 

 wíce méně osamostatnělé. Nicméně troje spůsoby těch sklíp- 

 kůw rozmnožowacích rozeznáwáme. 



i. Kretečky (gonydia, gon;^yli) jsan sklípky zakulatělé 

 buď ojedinělé, buď w zrnka spojené, jež ])od korau stélkowau 

 nebo w ní powstáwají a dělají tamtéž kiipJaj (soredia) , anebo 

 prowalují se na powrch na spůsob hlubhiek (^cyphelium). Po- 

 slední dwa spůsoby kreteček přiosobují si lišejníky , kdežto 

 u řasowitých a rezowitých zůstáwají u wnitř. 



2. Prachatky (^coniocyste) jsau sklípky matečné rozší- 



