57 



řeiie, kíeré ojedinělé na po\vTchu stélky obyčejně nlťowíté le/>í, 

 a množ.stwo uklípkůw kulovvatych, prach kličný (_eoni(liuni), 

 zawírají. 



3. Wýtrusnice (sporaniE;-ia3 jsau dokonalejší. J.sau (o 

 obaly složené ze sklípkůw Ktélkowyeh málo pioměněných , a 

 zawirajících náhrn sklípkůw osamostatnělych čili wýtrusuw 

 (^sporae^ anebo sklípkůw nmtečných Qirřecek, ascus), w nichž 

 opět určené množstvví sklípkůw nerozdělených anebo mnohopau- 

 zdrých též wýtrusem jsaucích. 



Rozličnost toho trého sklípkůw rozmnožowacích dole ob- 

 šírněji rozložíme. 



OSA ČILI WBETENO A JEJÍ AUDY BOČNÉ. 



Osa náleží rostlinám dokonalejší austrojnosti , a ta opět 

 se rozděluje na kořen a stonek, audy, ježto se liší snažením, 

 neboť onen směruje dolůvv, ten ale wzhůru, oba ale tím sobě jsau 

 podobny, že jsau prodlauženiny wálcowité, a že sestáwají z na- 

 hrnu částic w čáry rozpoložených. 



Audy boční jsau lisfy, shluk částic z osy wyniklých, 

 w plochy rozšířených, jejichž proměny rozmanité jsau podlé auía- 

 důw, kteréž jim swěíeny. Protož kwěty, plody a semena jsau 

 toliko proměněné listy. Listy tudy rozeznáwáme 1. W 

 zrusfúwé (folia vei^etativa~) k nimž náležejí a) listy kličkoicé 

 čili dělohy, 6} listy prawé zelenau barwau wyznačené, c^ pa- 

 lisly, od listůw toliko připe\^ něinin rozdílné, ď) listeny, pod 

 kwěty umístěné a často barwu zelenau s jinau wyměňující, a 

 konečně e') rozdílné spůsoby pokryícek, zákroicůw a taulúw. 



2. Druhý spůsob listůw skládá kwěty, které zase sestá- 

 wají n) z kalichu, 6") koruny, c') wéncůw a (Q tyčinek. 



3. Třetí konečně proměna listůw jest pestik a z něho 

 powstáwající plod se semeny. Plod jest spojení listů t. plodo- 

 lisfů a osy, což obzwláště w semeně widěti, jehož slupky jsau 

 listy, jádro ale proměněná osa s listy (dělohami} nebo bez nich. 

 W plodu opět list přibližuje se ku prwotní powaze, jelikož 

 zelená a snahu má krajema se spojiti, což i we kwětu pa- 

 trně widěti. Wšecky ty díly mají rostliny jewnosnubné. 



Tyto austroje jsau saustředně rozpostaweny podlé jistých 

 prawidel, jimiž rostlina a audy její se rozeznáwají. Toto roz- 

 postawení jest zase přirozený následek rozpoložení částic w ose, 

 které též saustřednost objewují. Tato prawidelnost přerušuje 

 se rozšířením anebo prodlaužením jednotliwých dílůw audowých, 

 čímž ostatní zakrsáwají nebo zkyptowacují , anobrž i pometá- 

 wají, když totiž ani památky po sobě nezůstawují. Konečně 

 to přerušení stávvá se i srostáníin dílůw půwodně rozdělených. 



