60 



rozdělowání kořena na wětwe nebylo ukončeno čili obmezeno, 

 čímžby tedy kořen od stonku znamenitě lišil se. 



Kořen, co do částic základních, nerozděluje se podstatně 

 od stonku; wždycky ale austrojnosti jest jednodušší nežli sto- 

 nek, w tom ohledu welikau rozmanitost okazující. Swazky 

 cewnaté w kořenu sestáwají obyčejně ze cew, jmenowitě ťup- 

 katých a ze sklípkůw prodlaužených, wíce méně tenkostěnných, 

 kteréžto nejsau roztraušeny, nobrž rozpostaweny w kruhy , a 

 to wíce méně husté. Ku konci kořena swazky cewnaté se při- 

 bližují k sobě, takže ze středu kruhowého wymíjí wšecka libi- 

 wina čili dřeň. W některých kořenech swazky cewnaté po celé 

 déli zaujímají prostředek. Co libiwina čili dřeň často chybí, 

 ano i swazky cewnaté, dělající tělo dřewní , málo jsau zdo- 

 konaleny, jest kůra čili obwodní libiwina tím dokonalejší , a 

 sklípky její jsau naplněny často welikým množstwím prwkůw 

 rostlinných a nerostních. Oplýwajíť šťáwau sliznatau a cuker- 

 natau, škrobem, barwinami, pryskyřicemi, též rozdílnými soky, 

 čímž kořeny netoliko jsau důležitý co do zrostu rostlin sa- 

 mých, anobrž co do jejich užitku pro člowěka a zwířata. 



Wětwe, na něž kořen se rozděluje, berau swůj počátek 

 ze swazkůw cewnatých, když totiž sklípky a cewy na jistých 

 místech k obwodu patřících se zmnožiwše wespolek sklípkatijiu 

 obkličující t. kůru pronikají, a na powrchu we spůsobu malých 

 bradawicek pučí, z nichž pak, jak řečeno, se prodlužují. Wětwe 

 kořenowé tenké slowau mrcasy, frúausy, frnochy^ ještě tenší 

 ale wláéenlčko. 



AU&ADY KOŘENA. 



Kořen má dwojí auřad, t. rostlinu w zemi nebo w jiném 

 předmětu upewňowati, a potrawy z wenku přijímati. 



Toliko rostliny osnaté opatřeny jsau prawými kořeny. 

 Rostliny stélkaté ale jich nemají. Audy jejich kořenowité, pří- 

 čepky nazwané, podobají se owšem kořenům, jelikož jimi Inau 

 k jiným přemetům, anobrž do nich wnikají, nikda ale potraw 

 nepřijímají. 



Rostlina kořenem wázne w zemi, protože w ní, jakoby 

 w žaludku, nachází potrawu, již zponenáhla ssaje, a což dělá 

 dotud, pokud w zemi se nachází woda. K tomu ssání čili 

 přijímání potraw sice wšeliké díly kořena žiwé postačují; ob- 

 zuiáště ale k tomu ustanoweny jsau nejposlednější konce wětwí, 

 čili tak nazwané mrcásky a jmenowitě jejich konce, obzwláště 

 k tomu ustrojené a nazwané hubky kořenowé (yvýk. 47 .'), které 

 sestáwají ze sklípkůw přes konec mrcáskůw se nahrnujících, takže 

 tím zwětšeuím a zmnožením náhrn ten nad nucásck kolem do- 



