01 



kola wysláwá. Jestli na kraji, jakoby byl odchlípen od micás- 

 ku, slovve pak čepička kořenowá, wyk. 54. Hubky kořenowé 

 a jejích pioiačna nejsau newyhnutedlně potřebný díl kořena, 

 protože ninohyin rostlinám chybí. Často sklípky na konci 

 hubky kořenowé jsau na spůsob pupenčíkůw rozšířeny, a takowé 

 rozšíření obzwláště pozorujeme na sklípcích nad hubkami umí- 

 stěných. Tím dělají se tak nazwaná icláéenička, wýk. 52, 

 jež zdají se býti obzwláště údobny ku přijímání wodní páry. 

 Toto wiášenicko bývvá na kořenech samomrcasnj-ch a samo- 

 wlášeničkatých přehusté, plsti podobné. Má ale welikau obno- 

 vvivvost, protože s pokožkau, na níž sedí, hyne a nowými se 

 nahrazuje. 



Rostlina přijímá potrawy, obyčejně kapalé, wssáwáním po- 

 mocí kořena a jmenowitě hubek a čepiček jeho, ze kterých, po- 

 trawau nabubřených, jiné útroby přijímají tu hmotu. Kapalost 

 potraw jest uskutečněna wodau, a ta do těla rostlinného přivvodí 

 wšecky hmoty, které w ní se rozpauštějí; hmot sebe drobněji 

 rozdělených blánj' sklípkowé hubek kořenowých nepřijímají. 



Hlawní potrawa rostlin jest kyselina uhličnatá a čpawek 

 čili amonion u wodě rozpuštěné. Oba tyto prwky přicházejí 

 z prsti, která do nich nepřechází, nobrž jest ustawičným pra- 

 menem kyseliny uhličnaté. Jsau doby, w nichž i jiné díly rost- 

 linné mohau ze wzduchu pohlcowati kyselinu uhličnatau; pokud 

 ale těch není, nebo pokud nedojdau svvé dokonalosti, celý auřad 

 wssávvání toho plynu je swěřen kořenu. Jako žiwočichowé 

 potřebují jistau míru potraw, tak 1 rostliny žádají jisté množstwo 

 kyseliny uhličnaté; wětší množstwo její vvždycky rostlinám jest 

 na škodu. Cpavvek čili amonion jest zplodina hnití žiwočišných 

 částek \ve hnoji. AV rostlinách nachází se w ždycky slaučený s ky- 

 selinami, jako jest solnowodičnatá, močovvá, kostíkowá, šťowíkowá, 

 uhličnatá, tedy co soli u wodě rozpuštěné. Kořeny je pohlcují. 



Woda, kyselina uhličnatá a čpawek jsau potrawa a látka, 

 z níž wšecky díly rostlin powstáwají. Nejmnožší ale rostliny 

 potřebují ke svvému živvotu ještě jiných látek, a to nerostních, 

 ježto rozpuštěné též kořáním do rostliny přicházejí. Takowé 

 prwky záležejí na půdě a proměňují se dle ní; jsau ale některé 

 newyhnutedlně potřebný. K posledním náleží dusičnan wápni- 

 čitý, soličník sodičitý, síran a uhlan wápničitý, též uhlan dra- 

 sličitý a sodičitý, a odtud přichází to weliké množstwí rostlin 

 w půdě na ty prwky bohatých. Jiným rostlinám zase nejsau tak po- 

 třebný, protože bují w půdě, w níž jich málo nebo nic. 



Kořeny také wykonáwají auřad zrowna na opak čelící, t. 

 wydáwají ze sebe w jistých dobách a w jistých okolnostech 

 hmoty rozdílné, u wodě rozpuštěné. Tím auřadem nabýwá půda 

 opět welikého dílu kyseliny uhličnaté. 



