00 



1) mistořapicné , wýk. lOC, 2) misloHstné , wyk. 1181, 1186; 3) 

 mistopalistné, 195^ cc, 1188; 4) misíolistenné ; 5) mistoslopecné. 

 Podlé jiných wlastnosti : 



6) auilabičkowé,7) kromauilabicliowé, S^protilislé, 9) ojedinělé, wýk. 

 1079; 10) divojéatné, wýk, 1188; 11) rowné, wýk. 1178, 1179; 12) »7cří- 

 tcené: a) hdkowité , wýk. 1231, ab; b) swijawé, wýk. 1231; \^} jedno- 

 duché, wýk. 1179, 1231; 14) wétewnaté, rozdělené; a) na tré klané, b) 

 trojdílné, wýk. 1180, B; c) dlanilé, wýk, 1180, A; d) rossochacené , e) 

 nejwětewnatéjši, přewétewnalé. 



Paprutka, ručička, rozvcilbia, iiponka (^cirhus}, též wě- 

 tew, íapík anebo stopka zakrsalé wiVe nefto méně piodlaužeué, 

 niťowité, roziínanitě stočené a skraucené, někdy kypty listůw a 

 kwětůw opatřené. 



Podlé půwodu jest čtwera: 



1) mistowélewnd , wýk, 1175; 2) mistotistá, wýk, 101; 3) misío- 

 řapičná, 4) mislostopečnd, wýk. 1177; 



Podle wýnikti: 



5) auilabickoicd, wýk. 1175; Si) protilistá, wýk. 1177; 6) wedle- 

 listá, 7) listní, listowd, wýk. 271; 8) řapíkowá: a) konečná, wýk 142, 

 152, 389, b) nadfspodinná, c^ poboční; 9) kwělowd: a) kalichowd , b) p/«ř- 

 kotcd ; dále jest: W) jednoduchá, wýk. 1175; 11) tcětewnalá, •) sochala, 

 wýk. 2065, b) mnohodilnd, wýk. 1177; 12) podwinulá, 13) «awitá, 

 wýk. 1175. 



Obzwláštní spůsoby vvětwí podlé wýniku ze pně a jiných 

 "wlastností jsau ještě následující : 



1} odnoha, odnož, odnoží, pazauch, pazanšek (turio), 

 jest wětew s pupenem, wyniklá z podkluěí bylinowého, a nepo- 

 stíedečně nad zemí wzrůstá w lodyhu letní; wýk. 517, a; 



2~) pobčh, odprysk (^soboles^, jest odnoha, ježto pod zemí 

 w nějakau dálku běží, nežli nad zem w lodyhu wzroste. 



33 wýrostek (ňagelluni) lodjiia i)oboění z pupenu odden- 

 kowého wyrostlá, položená, z hánek kořenující, lislj"^, wětwe 

 nebo novvé rostliny pudící. Jest ale dvvoje a) odrostek (^sar- 

 mentum}, jehož hánky wzdáleny jsau, a wětwe a listy wyhánějí, 

 wýk. 534; b]) wýběžka (štolo}, jsauli hánky bližší, jestli na- 

 horu listy wyhánějí, řídko wětwe wypauštějí, a z konce wy- 

 dáwají lodyhu listnatau a kwětnatau, wýk. 537. 



AUSTROJNOST STONKU. 



Austrojnost stonku, jakož celé osy, zakládá se na rozpo- 

 řádání swazkůw cewowých, a to rozpořádání zase následkem 

 jest přirostání jeho základních částic. Protož nezáwisá austroj- 

 nost na twaru stonkowém. 



Wzrůst stonku děje se podlé trojího spůsobu : 

 I. Přirostání nowých částic základních we swazcích ce- 

 wowých stáwá se pořád, toliko ale na konci jejich. Takowé 

 stonky mají toliko jednu řadu swazkůw cewowých. Takowý 



